ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" квітня 2025 р.                                                           Справа №914/1901/16

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді                                                                       Панова І.Ю.,
Суддів                                                                                Зварич О.В.,
                                                                                          Кравчук Н.М.,
за участю секретаря судового засідання:                               Фарина Х.І.
за участю представників сторін:
арбітражний керуючий: Беркут Максим Сергійович;
від скаржника: Романчук Д.М.;
від ТзОВ “Фінансова компанія “Кантієро”: Авраміч В.О.;
розглянувши матеріали апеляційної скарги  ОСОБА_1 б/н від 09.12.2024 (вх. №01-05/3586/24 від 11.12.2024)
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.11.2024 (повний текст рішення складено 26.11.2024)
у справі №914/1901/16 (суддя Цікало А.І.)
за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю “Едельвейс-фарм”
про банкрутство: Товариства з обмеженою відповідальністю “Едельвейс-фарм” (вул. Миколайчука, буд. 22, м. Львів, 79059; ідентифікаційний код 32869878)

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст вимог заяви і ухвали суду першої інстанції.
У провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться справа №914/1901/16 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Едельвейс-фарм” про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Едельвейс-фарм”. 
Справа №914/1901/16 перебуває на стадії ліквідаційної процедури.
07.10.2021 р. до суду за вх. № 4040/21 від ТзОВ “Фінансова компанія “Кантієро” надійшла скарга на дії та бездіяльність ліквідатора ТзОВ “Едельвейс-фарм” Винника М. І., в якій скаржник просить суд визнати неналежними виконання Винником М. І. обов`язків ліквідатора ТзОВ “Едельвейс-фарм”, усунути його від їх виконання та призначити нового ліквідатора у справі № 914/1901/16. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.10.2021 р. зазначену скаргу прийнято до розгляду.
13.03.2023 р. до суду за вх. № 1061/23 від арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича надійшла заява про участь у справі.
15.03.2023 р. до суду за вх. № 6544/23 від представника ТзОВ “Фінансова компанія “Кантієро” надійшли додаткові пояснення до скарги на дії та бездіяльність ліквідатора.
У скарзі на дії ліквідатора ТзОВ “Едельвейс-фарм” Винника М. І. та додаткових поясненнях до скарги, ТзОВ “Фінансова компанія “Кантієро” стверджує, що ліквідатор неналежно виконує свої повноваження, систематично порушував вимоги Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та порушує вимоги Кодексу України з процедур банкрутства, що в свою чергу призводить до порушення інтересів кредитора. Зокрема, скаржник вказує, що ліквідатор обрав спосіб продажу майна банкрута, який не забезпечив реалізацію його за найвищою ціною чим створив умови для реалізації майна банкрута за ціною, що в 17 разів є меншою за ринкову вартість такого майна; ліквідатор не припинив договори оренди майна банкрута до продажу заставного майна та не вжив заходів, спрямованих на його повернення від третіх осіб; ліквідатор без належних правових підстав передав на зберігання колишньому директору банкрута та пов`язаній особі Літвіну К. І. нерухоме майно, яке перебуває в заставі ТзОВ “ФК “Кантієро”, що створило для ОСОБА_2 умови безкоштовного використання такого майна; ліквідатором не надаються звіти про свою діяльність, інформацію про фінансове становище і майно боржника при проведенні ліквідаційної процедури, використання коштів боржника; ліквідатор систематично зловживає своїми правами як учасника провадження з метою затягування судового процесу, що призводить до неправомірного користування третіми особами заставним майном та завдання збитків ТзОВ “ФК “Кантієро”. Наводить скаржник і інші доводи, які на його думку, свідчать про неналежне виконанням Винником М. І. обов`язків ліквідатора ТзОВ “Едельвейс-фарм”.
Господарський суд Львівської області ухвалою від 21.11.2024 у справі №914/1901/16, зокрема: 
1.Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кантієро” на дії та бездіяльність ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю “Едельвейс-фарм” Винника Михайла Івановича – задоволив.
2.Відсторонив Винника Михайла Івановича від виконання повноважень ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю “Едельвейс-фарм” (ідентифікаційний код 32869878).
3.Ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю “Едельвейс-фарм” (ідентифікаційний код 32869878) призначив арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 1954 видане 15.10.2020 р. Міністерством юстиції України; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
4.Зобов`язав ОСОБА_1 протягом 15 днів передати ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю “Едельвейс-фарм” арбітражному керуючому Беркуту Максиму Сергійовичу всю бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності Товариства з обмеженою відповідальністю “Едельвейс-фарм”, а також всю документацію щодо банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю “Едельвейс-фарм”, та інше.
Суд першої інстанції врахував, порушення ліквідатором вимог законодавства про банкрутство при організації та проведенні аукціону з продажу майна банкрута, про які зазначено в постанові Західного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 р. та постанові Верховного Суду від 01.12.2022 р. у справі № 914/1901/16, доводи кредитора, викладені у скарзі на дії ліквідатора та поясненнях, та дійшов висновку, що скаргу ТзОВ “Фінансова компанія “Кантієро” на дії та бездіяльність ліквідатора ТзОВ “Едельвейс-фарм” слід задоволити, а Винника Михайла Івановича слід відсторонити від виконання повноважень ліквідатора ТзОВ “Едельвейс-фарм”.
Враховуючи те, що від арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича надійшла заява про участь у цій справі, в якій зазначив, що не належить до осіб, зазначених у частині третій статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства, у суду відсутні підстави для відхилення кандидатури арбітражного керуючого Беркута М. С., а тому суд призначив ліквідатором ТзОВ “Едельвейс-фарм” арбітражного керуючого Беркута М. С.
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.11.2024 у справі №914/1901/16 скасувати в частині п.п.1, 2, 3, 4.
Скаржник вважає, у цій частині ухвалу незаконною, такою що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права (норм Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”(далі- Закон про банкрутство) та КУзПБ).
Скаржник вказує, що додав до відповідного звіту в суд отримані відповіді на запити до державних органів, які були направлено з метою виявлення майна банкрута для подальшого формування ліквідаційної маси; провів інвентаризацію майна та активів боржника і відобразив у акті 04.11.2016; проводив претензійну роботу, проте зважаючи на брак коштів для сплати судового збору, позов в суд про стягнення дебіторської заборгованості не подавався.
Суд не врахував, що аукціон був визнаний недійсним постановою Західного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 через відсутність відеофіксації, однак відеофіксація здійснювалася відповідно до Закону про банкрутство торгівельною організацією. Щодо аукціону також вказує, що ліквідатор правомірно включив та здійснював продаж майна боржника у складі цілісного майнового комплексу у розумінні положень ст. 42,44 Закону про банкрутство; вина ліквідатора у продажі майна боржника за відповідною ціною відсутня, оскільки ціна продажу цілком залежала від учасників та попиту на конкретне майно. Твердження про обрання ліквідатором та організатором аукціону неправильного способу реалізації майна шляхом проведення першого та другого повторного продажу у складі цілісного майнового комплексу помилкові, а отже способу який здатний забезпечити конкуренцію та максимальне підвищення ціни не відповідають висновкам, викладених у постановах Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 21.06.2018 у справі №914/701/17, від 12.11.2019 у справі №911/3848/15 та у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 19.07.2018 у справі №910/7266/14. Твердження про відсутність організатора аукціону за адресою, вказаною в оголошенні, та ймовірність не проведення аукціону не відповідають дійсності, оскільки ПАТ “Банк “Київська Русь” у встановленому Законом про банкрутство порядку навіть не звертався до замовника аукціону з заявою про доступ до місця проведення другого повторного аукціону з продажу майна банкрута. На виконання норм ст. 58, 63 Закону про банкрутство та положень п.3.1.5 Договору про організацію та проведення аукціону від 06.10.2016 ПП «Укрторгцентр» (організатором аукціону) було забезпечено розміщення на всіх об`єктах нерухомого майна оголошення про проведення аукціону, що підтверджується фотографічними зображеннями. Стверджує, що уклав договори на збереження та оренди нежитлових приміщень банкрута, у зв`язку з реалізацією нерухомого майна договір оренди припинений, копії відповідних договорів знаходяться у матеріалах справи.. Також, не надано доказів пов`язаності банкрута з учасниками чи організатором аукціону.
Щодо призначення арбітражного керуючого Беркута М.С. вказує, що суд порушив вимоги ч. ст. 28КУзПБ та норм Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство, затвердженого в новій редакції постановою Пленуму ВГС України від 14.07.2016 №8 без дотримання балансу інтересів кредиторів та боржника, зокрема не було клопотання комітету кредиторів про призначення ліквідатора, не було здійснено запиту до автоматизованої системи. 
Стверджує, що ТзОВ “ФК“Кантієро” та його представники неодноразово пропонували кандидатуру арбітражного керуючого Беркута М.С. розпорядником майна або ліквідатором у інших справах про банкрутство (№916/2806/23, №911/3185/20, №910/9211/20, 910/7030/21, тому, арбітражний керуючий Беркут М.С. є зацікавленою особою ТзОВ “ФК“Кантієро”. А отже, суд не врахував можливість потенційного конфлікту інтересів.
ТзОВ “ФК“Кантієро” у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.11.24 у справі №914/1901/16 – без змін.
У спростування доводів апеляційної скарги зазначає таке:
Обставини неправомірності аукціону встановлені постановою Верховного Суду від 01.12.2022 у справі № 914/1901/16, яка набрала законної сили.
ОСОБА_1 не виконав вимоги ч. 1 ст. 38 Закону про банкрутство, а саме: не припинив договори оренди майна банкрута до продажу заставного майна та не вжив заходів, спрямованих на його повернення від третіх осіб, без належних правових підстав передав на зберігання колишньому директору банкрута та пов`язаній особі Літвіну К.І. нерухоме майно, яке перебуває в заставі ТОВ ФК «Кантієро», що створило для ОСОБА_2 умови безкоштовного використання такого майна, систематично не виконував обов`язки, передбачені ст. 41 Закону про банкрутство та ст. 61 Кодексу про банкрутство, зокрема, ліквідатор не виконує належним чином вимоги закону щодо звітування про вжиті заходи, про нарахування винагороди, розподіл витрат в межах справи про банкрутство. Більш того така інформація не надавалася на запити заставного кредитора.
ОСОБА_1 систематично зловживав своїми правами як учасника провадження з метою затягування судового процесу, що призвело до неправомірного користування третіми особами заставним майно та завдання збитків ТОВ ФК «Кантієро».
Посилання скаржника на п.1 ст. 28 КУзПБ щодо автоматизованого відбору із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України не заслуговують на увагу, оскільки стосуються призначення саме розпорядника майна або керуючого реструктуризацією, а не ліквідатора банкрута.
Враховуючи обставини відсутності з моменту відкриття провадження у цій справі та станом на 21.11.2024 сформованого комітету кредиторів, відсутність у апеляційній скарзі посилань на невідповідність арбітражного керуючого Беркута М.С. вимогам Кодексу України з процедур банкрутства та заборон на виконання обов`язків ліквідатора у справі, не підтвердження жодними доказами припущення, що ОСОБА_3 є зацікавленою особою ТОВ ФК «Кантієро», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення ліквідатором арбітражного керуючого Беркута М.С.
ОСОБА_4 подав клопотання про долучення копій протоколу зборів кредиторів від 07.03.2025 (про створення комітету кредиторів, до складу якого входять ОСОБА_4 та ГУ ДПС у Харківській області) та протоколу засідання комітету кредиторів від 07.03.2025 (про рекомендацію Господарському суду Львівської області призначити арбітражного керуючого ОСОБА_5 ).
Арбітражний керуючий Беркут М.С. повідомив суд про скасування довіреностей банкрута у справі № 914/1901/16, просить забезпечити представництво ТзОВ “Едельвейс-фарм” у справі № 914/1901/16 тільки законних представників ( наразі тільки ліквідатора).
ТОВ ФК «Кантієро» подало заперечення, просить відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_4 від 17.03.2025 про долучення документів до матеріалів справи № 914/1901/16, зокрема вказує таке:
ОСОБА_4 є конкурсним кредитором та є заінтересованою особою стосовно боржника в розумінні ст. 1 КУзПБ, оскільки ОСОБА_4 є директором ТОВ «Голдроп Україна», єдиним засновником якого є ОСОБА_1 (єдиний засновник ТОВ «Едельвейс-Фарм», та попередній ліквідатор боржника). Відповідно до абз. 13 ч.2 ст. 47 КУзПБ конкурсні кредитори, заінтересовані стосовно боржника, не мають права вирішального голосу на зборах (комітеті) кредиторів.
Із протоколів зборів кредиторів та засідання комітету кредиторів ТОВ «Едельвейс-Фарм» від 07.03.2025, єдиним кредитором, що приймав участь у вказаних зборах був саме ОСОБА_4 , тобто на вказаних зборах були відсутні кредитори, які мають право вирішального голосу. ТОВ ФК «Кантієро» не отримувало жодних повідомлень про скликання та проведення зборів кредиторів ТОВ «Едельвейс-Фарм» 07.03.2025.
У матеріалах справи відсутня заява арбітражного керуючого Чорній М.В. про надання згоди про призначення його ліквідатором ТОВ «Едельвейс-Фарм», а також інші документи, що підтверджують відповідність арбітражного керуючого вимогам Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2024 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Панова І.Ю., суддів Зварич О.В. та Кравчук Н.М.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 б/н від 09.12.2024 (вх. №01-05/3586/24 від 11.12.2024) на рішення Господарського суду Львівської області від 21.11.2024 у справі №914/1901/16.
Ухвалою суду від 26.12.2024 призначено розгляд справи на 28.01.2025.
Ухвалою суду від 28.01.2025 відкладено розгляд справи на 18.03.2025, надалі відкладено на 01.04.2025.
У судовому засіданні 01.04.2025 скаржник підтримав доводи апеляційної скарги з підстав викладених у ній. Арбітражний керуючий Беркут Максим Сергійович та представник Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кантієро” заперечили щодо доводів апеляційної скарги.
У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Щодо доданих доказів, які не були предметом дослідження у суді першої інстанції, а саме: копій протоколу зборів кредиторів від 07.03.2025 та протоколу засідання комітету кредиторів від 07.03.2025, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке. 
У силу положень ст. 28 КУзПБ комітет кредиторів має право звертатися до господарського суду, який розглядає справу про банкрутство із клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень.
Отже, ОСОБА_4 не позбавлений права звернутися до суду першої інстанції, що розглядає справу №914/1901/16, із клопотання про долучення копій протоколу зборів кредиторів та протоколу засідання комітету кредиторів від 07.03.2025.
Згідно з частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (частини 1, 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частиною 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Разом з тим, відповідно до статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 Господарського процесуального кодексу України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку на відповідача).
Водночас, та обставина, як відсутність існування доказів на момент постановлення ухвали суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України незалежно від причин неподання кредитором таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.
З матеріалів справи видно, що додаткові докази, копії яких долучив Юган І.О., створені 07.03.2025, тобто після ухвалення оскаржуваної ухвали у справі від 21.11.2024.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що надані кредитором додаткові докази не можуть бути прийняті до розгляду судом апеляційної інстанції, оскільки ці докази створені після постановлення ухвали господарського суду у справі, тобто не існували на момент вирішення відповідного спору між учасниками справи у суді першої інстанції.

При перегляді ухвали господарського суду колегія суддів Західного апеляційного господарського суду керувалась таким.
Господарський суд Львівської області ухвалою від 26.07.2016 порушив провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Едельвейс-фарм" (далі - ТОВ "Едельвейс-фарм"), увів мораторій на задоволення вимог кредиторів та судове засідання призначено на 28.07.2016 в порядку, передбаченому статтею 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).
Господарський суд Львівської області постановою від 28.07.2016 ТОВ "Едельвейс-фарм" визнав банкрутом і відкрив ліквідаційну процедуру, обов`язки ліквідатора поклав на голову ліквідаційної комісії Винника М. І.
Повідомлення про визнання ТОВ "Едельвейс-фарм" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 28.07.2016 № 33972.
Ухвалою суду від 08.11.2016 р. затверджено реєстр вимог кредиторів ТзОВ “Едельвейс-фарм”.
Ухвалою суду від 18.05.2017 р. визнано вимоги КП “Харківські теплові мережі” до ТзОВ “Едельвейс-фарм” на суму 46651,33 грн., як вимоги, що погашаються у шосту чергу; покладено на ТзОВ “Едельвейс-фарм” судовий збір в розмірі 3200,00 грн., сплачений КП “Харківські теплові мережі” за подання заяви вимогами до боржника; визнано вимоги Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області до ТзОВ “Едельвейс-фарм” на суму 61647,73 грн. (вимоги третьої черги); покладено на ТзОВ “Едельвейс-фарм” судовий збір в розмірі 3200,00 грн. за подання Східною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області заяви з вимогами до боржника, як заборгованість перед Державним бюджетом України; задоволено клопотання ПАТ “Банк “Київська Русь” про зобов`язання ліквідатора надати інформацію; розгляд справи відкладено.
Ухвалою суду від 11.07.2017 р. залучено до участі у справі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.
Ухвалами суду від 19.09.2017 р. скасовано обтяження майна ТзОВ “Едельвейс-фарм”; продовжено строк ліквідаційної процедури ТзОВ “Едельвейс-фарм”; прийнято до розгляду клопотання ліквідатора про надання згоди на реалізацію майна ТзОВ “Едельвейс-фарм”, що забезпечує вимоги ПАТ “Банк “Київська Русь”; розгляд справи відкладено.
Ухвалою суду від 28.09.2017 р. задоволено клопотання ліквідатора про надання згоди на продаж майна ТзОВ “Едельвейс-фарм”, що є предметом забезпечення вимог ПАТ “Банк “Київська Русь”; надано згоду на продаж майна ТзОВ “Едельвейс-фарм”, що є предметом забезпечення вимог ПАТ “Банк “Київська Русь” в порядку, встановленому нормами Розділу IV Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”; прийнято до розгляду скаргу ПАТ “Банк “Київська Русь” на дії ліквідатора; розгляд справи відкладено. 
Ухвалою суду від 10.09.2019 р. замінено кредитора - Східну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області правонаступником - ГУ ДФС у Харківській області.
Ухвалою суду від 10.10.2019 р. замінено кредитора - ГУ ДФС у Харківській області правонаступником - ГУ ДПС у Харківській області.
Ухвалою суду від 12.05.2020 р. відмовлено в задоволенні скарги ПАТ “Банк “Київська Русь” на дії ліквідатора; відмовлено в задоволенні заяви ПАТ “Банк “Київська Русь” про визнання недійсним договору про організацію та проведення аукціону від 06.10.2016 р. № 06/10-16 укладеного між ТзОВ “Едельвейс-фарм” та ПП “Укрторгцентр”; відмовлено в задоволенні заяви ПАТ “Банк “Київська Русь” про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна ТзОВ “Едельвейс-фарм”, який відбувся 15.12.2017 р.; розгляд справи відкладено.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.11.2020 р. у справі №914/1901/16 здійснено заміну ПАТ “Банк “Київська Русь” на правонаступника – Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кантієро” у зв`язку із уступкою права вимоги.
Західний апеляційний господарський суд постановою від 16.02.2021 р. апеляційну скаргу ТзОВ “Фінансова компанія “Кантієро” задоволив частково; ухвалу Господарського суду Львівської області від 12.05.2020 р. у справі №914/1901/16 скасував; прийняв нове рішення, яким відмовив у задоволенні скарги ПАТ “Банк “Київська Русь” на дії ліквідатора; відмовив у задоволенні заяви ПАТ “Банк “Київська Русь” про визнання недійсним договору про організацію та проведення аукціону від 06.10.2016 р. № 06/10-16, укладеного між ТзОВ “Едельвейс-фарм” та ПП “Укрторгцентр”; відмовив у задоволенні заяви ПАТ “Банк “Київська Русь” про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна ТзОВ “Едельвейс-фарм”, який відбувся 15.12.2017 р.
Верховний Суд постановою від 07.07.2021 р. у справі № 914/1901/16 касаційну скаргу ТзОВ “Фінансова компанія “Кантієро” задоволив частково; постанову Західного апеляційного господарського суду від 16.02.2021 р. та ухвалу Господарського суду Львівської області від 12.05.2020 р. у справі № 914/1901/16 в частині визнання недійсним договору про організацію та проведення аукціону від 06.10.2016 р. та в частині визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна ТзОВ “Едельвейс-фарм” скасував; справу № 914/1901/16 в скасованій частині передав на новий розгляд до Господарського суду Львівської області; касаційне провадження за касаційною скаргою ТзОВ “Фінансова компанія “Кантієро” на постанову Західного апеляційного господарського суду від 16.02.2021 р. у справі № 914/1901/16 в частині скарги на дії ліквідатора закрив.
07.10.2021 від ТзОВ “Фінансова компанія “Кантієро” надійшла скарга на дії та бездіяльність ліквідатора ТзОВ “Едельвейс-фарм” Винника М. І., в якій скаржник просить суд визнати неналежними виконання Винником М. І. обов`язків ліквідатора ТзОВ “Едельвейс-фарм”, усунути його від їх виконання та призначити нового ліквідатора у справі № 914/1901/16. 
Господарський суд Львівської області ухвалою від 03.02.2022 у справі № 914/1901/16 за результатами нового розгляду заяв ПАТ “Банк “Київська Русь” відмовив у задоволенні заяви ПАТ “Банк “Київська Русь”, яке надалі замінено на ТзОВ “ФК “Кантієро”, про визнання недійсним договору від 06.10.2016р. за № 06/10-16 про організацію та проведення аукціону з продажу майна банкрута ТзОВ “Едельвейс-фарм”, укладеного між ТзОВ “Едельвейс-фарм” та ПП “Укрторгцентр”; відмовив у задоволенні заяви ПАТ “Банк “Київська Русь”, яке в подальшому замінено на ТзОВ “ФК “Кантієро”, про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна ТзОВ “Едельвейс-фарм”, який відбувся 15.12.2017 р.; відмовив у задоволенні заяви ТзОВ “ФК “Кантієро” про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 15.12.2017 р. б/н, укладеного між ТзОВ “Едельвейс-фарм” та ОСОБА_6 за результатами проведення аукціону від 15.12.2017 р. з продажу майна ТзОВ “Едельвейс-фарм”.
Західний апеляційний господарський суд постановою від 06.07.2022 апеляційну скаргу ТзОВ “ФК “Кантієро” задоволив частково. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.02.2022 р. у справі № 914/1901/16 в частині пункту 2 та пункту 3 скасував. Прийняв в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ТзОВ “ФК “Кантієро” задовольнив частково. Визнав недійсними результати аукціону з продажу майна ТзОВ “Едельвейс-фарм”, який відбувся 15.12.2017 р. Визнав недійсним договір купівлі-продажу від 15.12.2017 р. б/н, укладений між ТзОВ “Едельвейс-фарм” та ОСОБА_6 за результатами проведення аукціону від 15.12.2017 р. з продажу майна ТзОВ “Едельвейс-фарм”. У решті ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.02.2022 р. залишив без змін. Здійснив розподіл судового збору.
Верховний Суд постановою від 01.12.2022 р. у справі № 914/1901/16 касаційну скаргу ТзОВ “Едельвейс-фарм” залишив без задоволення; постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 р. в частині скасування пунктів 2, 3 ухвали Господарського суду Львівської області від 03.02.2022 р. у справі № 914/1901/16 залишив без змін.
13.03.2023 до суду від арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича надійшла заява про участь у справі.
Суд апеляційної інстанції в межах доводів і вимоги апеляційної скарги переглядає ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.11.2024 у справі №914/1901/16, якою суд відсторонив Винника Михайла Івановича від виконання повноважень ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю “Едельвейс-фарм” та призначив ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю “Едельвейс-фарм” арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича.
З 21.10.2019 р. введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 р. № 2597-VIII (надалі - КУзПБ).
Закон України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст. 440 із наступними змінами) втратив чинність з 21.10.2019 р. відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства.
Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”. Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.
З врахуванням особливостей банкрутства, передбачених ст. 95 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, постановою Господарського суду Львівської області від 28.07.2016 р. у справі № 914/1901/16 обов`язки ліквідатора ТзОВ “Едельвейс-фарм” було покладено на голову ліквідаційної комісії Винника Михайла Івановича, який не має статусу арбітражного керуючого.
Суд першої інстанції зазначив, що у будь-якому випадку на призначену у встановленому порядку ліквідатором особу, не залежно від наявності у неї статусу арбітражного керуючого, в повному обсязі розповсюджуються положення Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та Кодексу України з процедур банкрутства, які стосуються діяльності ліквідатора - арбітражного керуючого.
Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 98 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися вимог законодавства; здійснювати заходи щодо захисту майна боржника; аналізувати фінансову, господарську, інвестиційну та іншу діяльність боржника, його становище на ринках та надавати результати таких аналізів господарському суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію; виконувати інші повноваження, передбачені законодавством про банкрутство. Під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.
Аналогічні положення містяться в ч. 2 та ч. 3 ст. 12 Кодексу України з процедур банкрутства.
Згідно з ч. 2 ст. 41 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ч. 1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута; формує ліквідаційну масу; продає майно банкрута для задоволення вимог кредиторів; заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості тощо.
Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що після відкриття провадження у справі про банкрутство, боржник знаходиться в особливому правовому режимі, який зокрема передбачає необхідність дотримання балансу інтересів учасників справи про банкрутство , процедури банкрутства мають строковий характер.
Однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є судовий контроль за дотриманням балансу інтересів кредиторів та боржника відповідно до встановленої Кодексом України з процедур банкрутства процедури.
Аналізуючи дії ліквідатора у ліквідаційної процедурі господарський суд перш за все повинен перевірити факт належного виконання ліквідатором обов`язків передбачених ст. 61 КУзПБ, яка має назву «Повноваження ліквідатора».
З матеріалів справи вбачається, що ліквідаційна процедура ТзОВ “Едельвейс-фарм” триває з 28.07.2016, також з того часу обов`язки ліквідатора виконував голова ліквідаційної комісії Винник М. І., ухвалою суду від 19.09.2017 продовжено строк ліквідаційної процедури ТзОВ “Едельвейс-фарм”. Отже, ліквідаційна процедура ТзОВ “Едельвейс-фарм” триває понад 7 років, і стільки ж часу Винник М. І. виконує обов`язки ліквідатора ТзОВ “Едельвейс-фарм”.
Відповідно до ч. 2 ст. 58 КУзПБ суд визначає строк, протягом якого ліквідатор зобов`язаний здійснити ліквідацію боржника. Цей строк не може перевищувати 12 місяців.
Господарський суд Львівської області ухвалою від 08.11.2016 р. затвердив реєстр вимог кредиторів, призначено проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів до 05.12.2016 р. (пункт 6), зобов`язав ліквідатора протягом десяти днів після винесення даної ухвали письмово повідомити кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та організувати їх проведення.
Відповідно до ст. 26 Закону про банкрутство протягом десяти днів після винесення ухвали за результатами попереднього засідання господарського суду розпорядник майна письмово повідомляє кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів, уповноважену особу працівників боржника та уповноважену особу засновників (учасників, акціонерів) боржника про місце і час проведення зборів кредиторів та організовує їх проведення.
Станом на момент розгляду господарським судом скарги та винесення оскаржуваної ухвали комітет кредиторів у справі створений не був. .
Відповідно до ч. 6 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях комітету кредиторів, а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором.
Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.
Відповідно до вимог ст. 41 Закону про банкрутство, ліквідатор має діяти не формально, а вживати усі передбачені законом засоби для розшуку майна Боржника та забезпечення максимального задоволення вимог кредиторів.
Основним завданням ліквідатора є формування ліквідаційної маси боржника, тобто майнових активів банкрута, що належать йому на праві власності або господарського відання, а також здійснення всієї повноти дій, спрямованих на виявлення та повернення активів боржника.
Відповідно до протоколу інвентаризаційної комісії ТОВ "Едельвейс-фарм" від 13.06.2016 (а.с.60-61, том 1), доданого до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство в порядку статті 95 Закону про банкрутство, до ліквідаційної маси боржника включено дебіторську заборгованість в розмірі 9 768 761,76 грн, вартість основних засобів становить 6 783 290,01 грн.
Зі звітів ОСОБА_1 видно, що в іпотеці ПАТ "Банк "Київська Русь" перебувало нерухоме майно банкрута, а саме:
- нежитлові приміщення загальною площею 3 558,8 кв.м. у нежитловій будівлі літера "А-3", приміщення підвалу № І, III, IV, V, VI, VII, VIII площею 902,0 кв.м.; 1-го поверху № 1-5, 1-6, 1-15 - 1-19, 1-19а, 1-19б, 1-20 - 1-22, 1-44, 1-48, 1-49,1-52, 1-53, 1-55 - 1-62, 1-56а, 1-64, 1-68, 1-69, III площею 869,2 кв.м.; 2-го поверху № 2-2, 2-3, 2-10, 2-17, 2-18, 2-35, 2-37, 2-38, 2-46, III площею 884,3 кв.м.; 3-го поверху № 3-11 - 3-33, II, III площею 903,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Фесенківська, буд. 4А ;
- нежитлове приміщення Аптеки загальною площею 96,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Первомайський, вул. Кіндратьєва буд. б/н, мікрорайон 1/2, буд. 46.
01.03.2017 листом №870/16 ПАТ "Банк "Київська Русь" надав ліквідатору ТОВ "Едельвейс-фарм" згоду на продаж майна боржника, яке перебуває в іпотеці банку у складі цілісного майнового комплексу за стартовою ціною в сумі 217 222 474,93 грн. (а.с. 3-4, том 3). 
18.05.2017 ухвалою Господарського суду Львівської області до реєстру вимог кредиторів було включено поточні вимоги до боржника, внаслідок чого загальна сума грошових вимог до боржника збільшилась до 217 337 173,99 грн.
26.09.2017 ПАТ "Банк "Київська Русь" звернулось до Господарського суду Львівської області зі скаргою на дії ліквідатора, зокрема, в частині продажу майна банкрута (а.с.186-187, том 3).
15.12.2017 проведено аукціон з продажу майна ТОВ "Едельвейс-Фарм" (повідомлення про результати проведення аукціону з продажу майна ТОВ "Едельвейс-Фарм" опубліковано 19.12.2017 на сайтах Вищого господарського суду України та Міністерства юстиції України - а.с. 116, 117, том 4). Відповідно до протоколу №1 про проведення аукціону від 15.12.2017 ціна лоту становила 1 390 957,27 грн (а.с.196 214, том 7).
Як уже зазначалося, надалі Західний апеляційний господарський суд постановою від 06.07.2022 визнав недійсними результати аукціону з продажу майна ТзОВ “Едельвейс-фарм”, який відбувся 15.12.2017; визнав недійсним договір купівлі-продажу від 15.12.2017 р. б/н, укладений між ТзОВ “Едельвейс-фарм” та ОСОБА_6 за результатами проведення аукціону від 15.12.2017 р. з продажу майна ТзОВ “Едельвейс-фарм”. У решті ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.02.2022 р. залишив без змін. Здійснив розподіл судового збору.
Верховний Суд постановою від 01.12.2022 р. у справі № 914/1901/16 касаційну скаргу ТзОВ “Едельвейс-фарм” залишив без задоволення; постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 р. в частині скасування пунктів 2, 3 ухвали Господарського суду Львівської області від 03.02.2022 р. у справі № 914/1901/16 залишив без змін.
У матеріалах цієї справи містяться такі звіти ліквідатора: від 13.10.2016 (а.с.124-163, том 2); від 08.11.2016 (а.с.190-199, том 2); від 24.01.2017 (а.с.213-217, том 2); від 06.04.2017 (а.с.1-4, том 3); від 18.05.2017(а.с.64-67, том 3); від 11.07.2017(а.с.81-105, том 3); від 18.09.2017 (а.с.112-123, том 2); від 20.12.2017(а.с.137-294, том 4); від 09.03.2023(а.с.189-192, том 14);від 29.09.2024 ( а.с.101-104 том.17) від 20.11.2024(а.с.131-134, том 17).
Докази про проведення інвентаризації та аналізу фінансового становища банкрута, були надані суду ліквідатором 20.12.2017 разом з проміжним звітом, вже після подання скарги Банком, тобто в з пропущенням строків встановлених законом. До зазначеного звіту було також долучено звіт про фінансовий аналіз щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, доведення до банкрутства чи фіктивного банкрутства ТОВ «Едельвейс-фарм», складений ПП «Каштан ЛВ» на замовлення ОСОБА_1 .
Після 20.12.2017 в матеріалах справи наявні три звіти ліквідатора від 09.03.2023 та від 29.09.2024 та 20.11.2024, які подані після прийняття до розгляду скарги ТОВ ФК «Кантієро» на бездіяльність ліквідатора ухвалою суду від 13.10.2021. При цьому, у вказаних аналогічних за змістом звітах від 29.09.2024 та від 20.11.2024 ОСОБА_1 щодо виконаних ним обов`язків ліквідатора додатково вказує лише про розгляд заяв про правонаступництво кредиторів.
Частиною 2 ст. 41 Закону про банкрутство визначено, що ліквідатор з дня свого призначення заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості.
У матеріалах справи відсутні докази створення у справі на момент винесення оскаржуваної ухвали комітету кредиторів, а також того, що ліквідатор проаналізував господарські операцій банкрута для виявлення дебіторської заборгованості боржника, зокрема, доказів аналізу договорів (правочинів) укладених з боржником, руху коштів по рахунках боржника, інших майнових дій боржника, які укладались боржником, також доказів вживання інших реальних заходів, спрямованих на виявлення та повернення дебіторської заборгованості. 
Як уже зазначалося, 28.07.2016 ТзОВ “Едельвейс-фарм” суд визнав банкрутом із врахуванням особливостей банкрутства, передбачених ст. 95 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, та поклав обов`язки ліквідатора ТзОВ “Едельвейс-фарм” на голову ліквідаційної комісії Винника М.І.
Закон про банкрутство втратив чинність, однак Винник М.І. не маючи статусу арбітражного керуючого продовжував виконувати обов`язки ліквідатора боржника. Чинними вимогами закону передбачено, що ліквідатор (арбітражний керуючий) виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута.
З огляду на наведене, враховуючи сукупність виконаних дій Винником М.І. за весь час ліквідаційної процедури боржника, низьку ефективність цих дій, довготривалу ліквідаційну процедуру боржника, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про необхідність відсторонення Винника М.І. від виконання обов`язків ліквідатора ТзОВ “Едельвейс-фарм”.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ліквідатор правомірно включив та здійснював продаж майна боржника, колегія суддів констатує, що обставини неправомірності аукціону встановлені постановою Західного апеляційного господарського суду від 06.07.2022 у справі № 914/1901/16, яка набрала законної сили. А отже, доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 01.12.2022 р. у справі № 914/1901/16.
Щодо твердження скаржника про порушення судом вимог призначення арбітражного керуючого, колегія суддів звертає увагу на таке:
Відповідно до частини 4 статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ) арбітражний керуючий може бути відсторонений господарським судом від виконання повноважень розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого санацією, ліквідатора, керуючого реалізацією за його заявою.
Відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень здійснюється господарським судом за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою у разі:
1) невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого;
2) зловживання правами арбітражного керуючого;
3) подання до суду неправдивих відомостей;
4) відмови арбітражному керуючому в наданні допуску до державної таємниці або скасування раніше наданого допуску, якщо такий допуск є необхідним для виконання обов`язків, визначених цим Кодексом;
5) припинення діяльності арбітражного керуючого;
6) наявності реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Якщо заяву про відсторонення арбітражного керуючого подано не учасником провадження у справі, така заява залишається судом без розгляду.
Комітет кредиторів має право в будь-який час звернутися до господарського суду з клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень незалежно від наявності таких підстав.
За наявності підстав для відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень або за клопотанням комітету кредиторів господарський суд протягом 14 днів постановляє ухвалу про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень.
Відповідно до п.4.1., 4.12 Положення про автоматизовану систему відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство автоматизований відбір кандидатів на призначення арбітражних керуючих у справах про банкрутство здійснюється автоматизованою системою з дотриманням Закону та цього Положення у всіх випадках призначення вперше арбітражного керуючого та може за ініціативою суду застосовуватися у разі необхідності заміни арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у справах про банкрутство. (4.1.) Господарський суд у випадку припинення повноважень попереднього арбітражного керуючого у справі про банкрутство (частина третя статті 114 Закону) може здійснити запит до автоматизованої системи з метою надання кандидатури арбітражного керуючого для здійснення повноважень керуючого санацією чи ліквідатора та вирішення в судовому засіданні питання про призначення арбітражного керуючого з врахуванням обставин справи та вимог законодавства про банкрутство. (4.12.).
Отже, з наведених положень видно, що у господарського суду відсутній імперативний обов`язок здійснювати автоматизований відбір кандидатів на призначення арбітражних керуючих у разі необхідності заміни ліквідатора у справах про банкрутство, натомість, це є правом суду здійснювати запит до автоматизованої системи у ліквідаційній процедури.
Крім того, як уже зазначалося, комітет кредиторів у справі не був створений у порушення вимог закону.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримав процедури призначення арбітражного керуючого Беркута М.С. ліквідатором боржника.
Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на невідповідність арбітражного керуючого Беркута М.С. вимогам Кодексу України з процедур банкрутства та заборони на виконання обов`язків ліквідатора у справі. Разом з тим, твердження скаржника про конфлікт інтересів не підтверджені належними та допустимими доказами.
Згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справа «Walchli v. France», заява № 35787/03, рішення від 26.07.2007, пункт 29: «… застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.»; справа «ТОВ «Фріда» проти України», заява № 24003/07, рішення від 08.12.2016, пункт 33: «… при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом.»).
Господарський суд під час провадження у справі про банкрутство здійснює судовий контроль з дотриманням балансу інтересів кредиторів та боржника.
Відповідно до ч. 4 ст. 6 КУзПБ під час здійснення судових процедур щодо боржника з метою зменшення строків провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) господарський суд керується принципом процесуальної економії.
З огляду на наведене, Винник М.І. не надав доказів, які б підтверджували належне та ефективне виконання його обов`язків ліквідатора боржника за тривалої ліквідаційної процедури, натомість матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції дійшов законного висновку про наявність правових підстав для відсторонення Винника М.І. від виконання повноважень ліквідатора ТОВ «Едельвейс-фарм» та призначення ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю “Едельвейс-фарм” арбітражного керуючого Беркута М.С.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).
На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 21.11.2024 у справі №914/1901/16 в оскаржуваній частині ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстави для її скасування відсутні, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути достатньою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 09.12.2024 (вх. №01-05/3586/24 від 11.12.2024)– залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.11.2024 у справі №914/1901/16 в частині, а саме: задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кантієро” на дії та бездіяльність ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю “Едельвейс-фарм” Винника Михайла Івановича, відсторонення Винника Михайла Івановича від виконання повноважень ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю “Едельвейс-фарм”, призначення арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю “Едельвейс-фарм”, зобов`язання ОСОБА_1 протягом 15 днів передати ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю “Едельвейс-фарм” арбітражному керуючому Беркуту Максиму Сергійовичу всю бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності Товариства з обмеженою відповідальністю “Едельвейс-фарм”, а також всю документацію щодо банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю “Едельвейс-фарм” - залишити без змін.
3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.
5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 10.04.2025

Головуючий суддя                                                                                Панова І.Ю.,

Суддя                                                                                                    Зварич О.В.,

                                                                                                    Кравчук Н.М.