ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5030/25 Справа № 171/28/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Томаш В. І. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року        Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Ткаченко І.Ю.,
суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.
за участю секретаря : Кошари О.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу 
за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО», третя особа: Первинна профспілкова організація «Захист праці» у відокремленому підрозділі Криворізька Теплова Електрична Станція АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО», про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО»
на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року, -

В С Т А Н О В И В: 

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» (далі - АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО»), третя особа: Первинна профспілкова організація «Захист праці» у відокремленому підрозділі Криворізька Теплова Електрична Станція АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» (далі - профспілка «Захист праці»), про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що наказом від 11 лютого 2021 року № 47-к за підписом директора ВП «Криворізька ТЕС» АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО», його звільнено з роботи за п. 2 ст. 40 КЗпП України. Даний наказ ним оскаржено до суду та рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області по справі №171/456/21 від 05 грудня 2022 року його поновлено на посаді машиніста-обхідника з котельного обладнання 6 групи котлотурбінного цеху відокремленого підрозділу Криворізька ТЕС АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО». Згідно рекомендованого листа від 05 грудня 2022 року №100/718 він дізнався, що на виконання рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області видано наказ від 05 грудня 2022 року № 221-к про поновлення його на посаді та наказ №222-к від 05 грудня 2022 року, яким його звільнено з роботи за п. 2 ст. 40 КЗпП України. Наказ від 05 грудня 2022 року № 222-к є незаконним, винесеним з порушенням норм чинного трудового законодавства. У наказі №222-к відповідач посилається на два чинника щодо незаконного звільнення: перше- не проходження іспитів, друге – недостатність вакансій, що є грубим порушенням норм права та законодавчих актів. Зазначає, що відповідач мав звільнити працівника, який раніше виконував цю роботу та поновити позивача на робочому місці, провести навчання, а потім знову провести іспити, посилаючись на п. 5.6.3 Положення «Організація роботи з персоналом підприємств електроенергетики» СОУ-Н СПЕ 40.1.12.104:2005. Відповідач не мав права посилатися на визнані незаконними іспити, які він вчинив до нього та знову провести інструктажі, навчання, а потім перевірку знань. Видаючи наказ №222-к від 05 грудня 2022 року директор відокремленого підрозділу «ДТЕК Криворізька ТЕС» знехтував рішенням від 05 грудня 2022 року по справі №171/456/21. Посилання відповідача щодо відсутності вакансій на підприємстві взагалі не є законним, тому що його було поновлено на робочому місці. Крім того він є членом профспілки «Захист праці», проте відповідач не звертався до профспілки «Захист праці» для отримання її згоди на його звільнення, тому просив суд ухвалити рішення, яким скасувати наказ від 05 грудня 2022 року № 222-к відокремленого підрозділу «ДТЕК Криворізька ТЕС» про його звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП України з мотиваційним записом «з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації та неспроможністю переведення на іншу посаду, яка не потребує знань з охорони праці (п. 2 ст. 40 КЗпП України)» - як незаконний та поновити його на роботі з моменту звільнення; стягнути з АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» компенсацію заробітної плати за час вимушеного прогулу із розрахунку середньоденної заробітної плати 744,26 грн, з моменту звільнення на роботі до поновлення на роботі.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ ВП «Криворізька ТЕС» АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» від 05 грудня 2022 року № 222-к про звільнення ОСОБА_1 за п. 2 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді машиніста – обхідника з котельного устаткування 6 групи котлотурбінного цеху у відокремленому підрозділі «Криворізька ТЕС» АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» з 06 грудня 2022 року. Стягнуто з АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 грудня 2022 року по 18 лютого 2025 року у розмірі 249530,08 грн з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 9201,76 грн з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. Вирішено питання відносно судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що в даному випадку не можуть вважатися преюдиційними фактами, факти встановлені рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області по справі №171/456/21 від 05 грудня 2022 року. Позивача було звільнено на законних підставах з дотриманням норм законодавства та підстави для задоволення позову відсутні. 

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 працював у Відокремленому підрозділі «Криворізька ТЕС» АТ «ДТЕК Дніпроенерго» на посаді машиніста-обхідника з котельного устаткування котлотурбінного цеху.
Відповідно до наказу ВП «Криворізька теплова електрична станція» АТ «ДТЕК Дніпроенерго» № 973 від 02 грудня 2020 року вирішено організувати навчання та перевірку знань з питань охорони праці, пожежної безпеки та технічної експлуатації персоналу, у якого була довготривала перерва в роботі.
З протоколу засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці від 05 лютого 2021 року вбачається, що комісією у складі: голови комісії керівника ДУВ і членів комісії: керівника ДОП та ПБ, менеджера з ОП та ПБ, головного фахівця КТВ, голови ППО КТВ було проведено перевірку знань з питань охорони праці, де зазначено, що ОСОБА_1 питання не знає.
З протоколу засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці від 11 лютого 2021 року вбачається, що комісією проведено повторну перевірку знань з питань охорони праці, де зазначено, що ОСОБА_1 питання не знає.
Згідно з наказом від 05 грудня 2022 року № 222-к по ВП «Криворізька ТЕС» АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО», ОСОБА_1 , машиніста-обхідника з котельного устаткування котлотурбінного цеху, звільнено 05 грудня 2022 року у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації та неможливістю переведення на іншу посаду, яка не потребує знань з охорони праці (п. 2 ст. 40 КЗпП України).
Як зазначено у наказі від 05 грудня 2022 року № 222-к, підставою для звільнення ОСОБА_1 із займаної посади є протокол перевірки знань від 05 лютого 2021 року № 9, протокол повторної перевірки знань від 11 лютого 2021 року № 10.
В той же час, згідно з наказом від 11 лютого 2021 року № 47-к, ОСОБА_1 , машиніста-обхідника з котельного устаткування котлотурбінного цеху, звільнено 11 лютого 2021 року у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації та неможливістю переведення на іншу посаду, яка не потребує знань з охорони праці (п. 2 ст. 40 КЗпП України). Підстава: протокол перевірки знань від 05 лютого 2021 року № 9, протокол повторної перевірки знань від 11 лютого 2021 року № 10.
Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2022 року у справі № 171/456/21, частково зміненим постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2023 року в частині визначеного розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позов ОСОБА_1 до АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО», третя особа: ПО «Захист праці» у ВП «Криворізька ТЕС» АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО», про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, задоволено. Наказ від 11 лютого 2021 року № 47-к про звільнення ОСОБА_1 визнано незаконним та скасовано, поновлено ОСОБА_1 на посаді машиніста-обхідника з котельного устаткування, стягнуто з АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 197567,20 грн, з утриманням з указаної суми податків та інших обов`язкових платежів. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).
Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2022 року та постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2023 року було встановлено, що підставою для наказу від 11 лютого 2021 року № 47-к про звільнення ОСОБА_1 є: протокол перевірки знань від 05 лютого 2021 року № 9, протокол повторної перевірки знань від 11 лютого 2021 року № 10. Втім у зв`язку з відсутністю законних підстав вважати про недостатність у ОСОБА_1 кваліфікації, що перешкоджає належним чином виконувати посадові обов`язки, що стало підставою для звільнення позивача, та через порушення процедури звільнення позивача з роботи, наказ від 11 лютого 2021 року № 47-к скасовано.
Окрім того, при ухваленні рішення від 05 грудня 2022 року суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанція, встановив, що, зокрема, докази, а саме, протокол № 9 засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці від 05 лютого 2021 року, протокол № 10 засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці від 11 лютого 2021 року, не підтверджують, що ОСОБА_1 мав недостатню кваліфікацію та через це не міг належним чином виконувати покладених на нього трудових обов`язків. Враховуючи період роботи позивача, відсутність стягнень, недоведеність відповідачем проведення повного навчання у визначений учбовою програмою строк, не відсторонення позивача від роботи, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати про недостатність у ОСОБА_1 кваліфікації, що перешкоджає належним чином виконувати посадові обов`язки.
Вказані факти визнані судом преюдиціальними.
Таким чином, підстави для звільнення ОСОБА_1 , зазначені в наказі про звільнення від 05 грудня 2022 року № 222-к, є аналогічними підставам, які зазначено в наказі від 11 лютого 2021 року № 47-к. 
Повторні іспити ОСОБА_1 після поновлення його на роботі 05 грудня 2022 року, перед звільненням 05 грудня 2022 року, АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» не проводило. 
Крім того, ОСОБА_1 є членом профспілки «Захист праці» 
Судом було витребувано від профспілкової організації згоду на звільнення позивача за пунктом 2 статті 40 КЗпП України.
Згідно листа профспілкової організації «Захист праці» наданого до суду на виконання ухвали від 14 лютого 2024 року, відмовлено у наданні згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України. Лист містить належне обґрунтування такої відмови, зокрема, посилання на те, що навчання останнього перед повторною перевіркою знань взагалі не проводилось, роботодавець не виконав свій обов`язок щодо працевлаштування працівника.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача відбулося з порушенням законодавства, з підстав які були визнанні незаконними рішенням у справі № 171/456/21 (в частині виявленої невідповідності займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації). Після поновлення позивача на роботі жодної перевірки його знань на відповідність зайнятій посаді проведено не було. Доказів того, що позивачу були запропоновані посади які не потребують знань з охорони праці відповідачем надано не було, як і докази того, що вказані підстави на підприємстві відсутні. 

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Спірні правовідносини між сторонами є трудовими та регулюються нормами Кодексу законів про працю України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.
Відповідно роз`яснень, викладених в абзацах першому, третьому пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про звільнення за пунктом 2 статті 40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу.
Частиною дугою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених, зокрема, у пункті 2 статті 40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Таким актом національного законодавства України є, зокрема, Конвенція Міжнародної Організації Праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця 1982 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року № 3933-XII (далі – Конвенція).
Згідно із статтею 4 вказаної Конвенції трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.        
За змістом пункту 2 статті 9 Конвенції, щоб тягар доведення необґрунтованого звільнення не лягав лише на працівника, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцеві.
З системного аналізу наведеного можна дійти висновку, що невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі - це документально підтверджена неможливість продовжувати виконання роботи працівником за умови, що така робота потребує певної кваліфікації чи стану здоров`я. Виявлена невідповідність займаній посаді за станом здоров`я полягає в тому, що працівник за станом здоров`я не може впоратися з трудовими обов`язками (при цьому відсутня провина працівника в неналежному виконанні обов`язків), або продовження даної роботи протипоказано працівникові за станом здоров`я (відповідно до карти умов праці на робочому місці) та створює загрозу його життю й здоров`ю, або через стан здоров`я подальше виконання працівником трудових обов`язків створює небезпеку для членів трудового колективу, або громадян, яких обслуговує працівник і це перешкоджає подальшому продовженню роботи.
Суд може визнати звільнення працівника таким, що відповідає закону, якщо встановить, що воно здійснене на підставі фактичних даних, які підтверджують, що через недостатню кваліфікацію працівник не може належним чином виконувати покладені на нього трудові обов`язки, а від переведення на іншу роботу відмовився. Висновок суду про недостатність у особи кваліфікації, що перешкоджає належним чином виконувати посадові обов`язки, не може ґрунтуватися лише на матеріалах атестаційної комісії й показаннях свідків за відсутності інших об`єктивних даних щодо недостатньої кваліфікації, якими можуть бути, зокрема, документи, звіти, плани, доповідні та інші докази неякісного чи неналежного виконання трудових обов`язків.
Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 297/3092/15-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 202/4496/17, від 18 травня 2022 року у справі № 212/2982/21.
Відповідно ч. 3 ст. 252 КЗпП України передбачено, що звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок).
Згідно ч. 3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), окрім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об`єднання профспілок).
За приписами ч. 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.
Отже, системний аналіз вищезазначених норм права дозволяє зробити висновок, що попередня згода чи незгода на звільнення працівника, який є членом профспілкової організації, з боку профспілкової організації є засобом захисту прав працівника, і це право на захист не може бути обмежено.
У матеріалах даної справи відсутні докази того, що звільнення позивача на підставі наказу № 222-К від 05 грудня 2022 року відповідає вимогам закону. 
Отже, твердження скаржника про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними є безпідставними.
Крім того, згідно листа профспілки «Захист праці» відмовлено у наданні згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України. Цей лист містить належне обґрунтування такої відмови, зокрема, посилання на те, що навчання останнього перед повторною перевіркою знань взагалі не проводилось, роботодавець не виконав свій обов`язок щодо працевлаштування працівника.
Доказів того, що позивачу запропоновано наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку позивач може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду суду не надано. Як і не надано доказів відсутності вакантних посад в АТ «ДТЕК Дніпроенерго», що свідчить про відсутність доказів на підтвердження виконання відповідачем вимог ч. 2 ст. 40 КЗпП України щодо працевлаштування працівника.
Одночасно доводи апеляційної скарги про те, що посилання на факти установленні судовими рішеннями у справі № 171/456/21 є безпідставними оскільки вони не є преюдиціальними відхиляються оскільки рішенням у справі № 171/456/21, яке набрало законної сили та не може бути поставлене під сумнів, встановлено, що протокол № 9 засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці від 05 лютого 2021 року, протокол № 10 засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці від 11 лютого 2021 року, не підтверджують, що ОСОБА_1 мав недостатню кваліфікацію та через це не міг належним чином виконувати покладених на нього трудових обов`язків, а в оскаржуваному наказі № 222-К від 05 грудня 2022 року як підстава зазначено протокол № 9 засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці від 05 лютого 2021 року та протокол № 10 засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці від 11 лютого 2021 року. 
Окремо колегія суддів звертає увагу на той факт, що відповідач фактично формально підійшов до виконання рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області по справі №171/456/21 від 05 грудня 2022 в частині поновлення позивача на роботі, поновивши його наказом від 05 грудня 2022 року № 221-к та одразу звільнивши наказом від 05 грудня 2022 року № 222-к. 

На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звільнення позивача відбулось з порушенням норм трудового законодавства, а тому ОСОБА_1 підлягає поновленню на роботі зі стягненням на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, розмір якого визначено судом першої інстанції з додержанням норм чинного законодавства, з яким погоджується колегія суддів.

Тож, встановивши фактичні обставини у справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у оскаржуваному судовому рішенні, вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження судом.
Згідно статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Тож, ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності, що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність та обґрунтованість рішення суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року - залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини проголошені 04 червня 2025 року.

Повний текст постанови складено 05 червня 2025 року.

Судді: