ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5231/25 Справа № 932/10273/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Куцевол  В. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Макарова М.О., Свистунової О.В. 
розглянувши в порядку спрощеного  провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “УСГ” на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2025 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “УСГ” до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И Л А:

       У жовтні 2024 року ПрАТ “СК “УСГ” звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.
       В обґрунтування позовних вимог ПрАТ “СК “УСГ” посилилося на те, що 25 липня 2023 року у м.Добропілля між автомобілем марки “Nissan” державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобілем марки “Mercedes” державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , сталася ДТП, в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2023року у справі №227/1860/23 водія ОСОБА_1 визнано винуватим у вказаному ДТП, та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Позивачем ПрАТ “СК “УСГ”, як страховиком, власнику автомобіля марки “Mercedes” державний номерний знак НОМЕР_2 , було виплачено страхове відшкодування у розмірі 34 553 грн. 75 коп. ПрАТ “УСК “КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП”, як страховик цивільно-правової відповідальності власника автомобіля марки “Nissan” державний номерний знак НОМЕР_1 , відшкодувало ПрАТ “СК “УСГ” суму у розмірі 23 034 грн. 75 коп., що дорівнює розміру вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу. Однак сума страхового відшкодування є недоплаченою у розмірі 11 519 грн. на підставі викладеного ПрАТ “СК “УСГ” просило суд стягнути з відповідача на свою користь суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 11 519 грн., а також вирішити питання розподілу судових витрат. 
       Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПрАТ “СК “УСГ” до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.
В апеляційній скарзі  ПрАТ “СК “УСГ” просить рішення суду від 30 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ПрАТ “СК “УСГ”, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставина справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
       Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПрАТ “СК “УСГ”, суд першої інстанції посилався на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що недоплачена ПрАТ “УСК “КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП” сума у розмірі 11 519 грн. є вартістю зносу транспортного засобу (втратою товарної вартості) автомобіля марки «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_2 . 
Однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм процесуального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України “Про страхування” договір страхування – це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
       Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
       Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України “Про страхування” страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
       Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування – страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
       У ч. 1 ст. 25 Закону України “Про страхування” визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
       Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.
       Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України “Про страхування”, відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
       Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.
       До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.
       Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.
       Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.
       Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, й зміна в ньому кредитора. Натомість регрес – право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове – пов`язане саме з регресною вимогою.
       Завдання майнової шкоди страхувальнику слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором майнового страхування, в якому кредитором є страхувальник, а боржником – страховик.
       Деліктне зобов`язання – первісне, основне зобов`язання, підставою виникнення якого є завдання шкоди. Одержання страхувальником повного відшкодування збитків від особи, яка їх завдала, припиняє деліктне зобов`язання, що тягне за собою припинення обов`язку страховика здійснити страхову виплату (п. 4 ч. 1 ст. 991 ЦК України), але не навпаки.
       Виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування є обов`язком страховика за договором (ст. 988 ЦК України). Така виплата не припиняє деліктного зобов`язання і не може вважатися відшкодуванням шкоди потерпілому в цьому зобов`язанні, оскільки страховик у правовідносинах добровільного майнового страхування не є боржником у деліктному зобов`язанні. Тобто заподіювач шкоди залишається зобов`язаним відшкодувати завдану ним шкоду незалежно від того, чи звертався до нього з відповідною вимогою сам потерпілий, чи страховик після виплати потерпілому відшкодування за договором майнового страхування.
Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
       Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
       Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 
       Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” № 1961-IV.
       Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
       Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
       Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV).
       Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV).
       Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.
       При цьому, слід мати на увазі, що відповідно до положень статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою – п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
       Положення зазначених норм права свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.
       Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
       Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника.
       З постанови Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2023 року у справі №227/1860/23 вбачається, 25 липня 2023 року, о 08 годині 20 хвилин, ОСОБА_1 , в м. Добропілля по проспекту Перемоги, 32, керуючи автомобілем марки “Nissan” державний номерний знак НОМЕР_1 , не переконався, що не створив перешкоду автомобілю марки “Mercedes” державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку за ним та розпочав обгін, внаслідок чого автомобілі зіткнулись та отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 14.2 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 України про адміністративні правопорушення (а.с.34).
       У вказаній постанові зазначено, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
       Вказаною постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2023року у справі №227/1860/23 притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ФОП “ ОСОБА_1 ”, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн. (а.с.34).
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
       Згідно копії тимчасового реєстраційного талону НОМЕР_3 , автомобіль марки “Mercedes-Benz” державний номерний знак НОМЕР_2 належить БФ “ЛІКАРІ БЕЗ КОРДОНІВ-БЕЛЬГІЯ” (а.с.33).
       Згідно копії договору добровільного страхування наземного транспортного засобу від 28 жовтня 2022 року цивільно-правову відповідальність власника автомобіля марки “Mercedes-Benz” державний номерний знак НОМЕР_2 застраховано у ПрАТ “СК “УСГ” (а.с.4-6).
       Відповідно до витягу з автоматизованої системи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки “Nissan” державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована у ПрАТ “УСК “КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП”. Поліс, станом на 25 липня 2023 року – діючий (а.с.48).
       Згідно: копії страхового акту огляду транспортного засобу; ремонтної калькуляції; копії рахунку; вартість відновлювального ремонту автомобіля марки “Mercedes-Benz” державний номерний знак НОМЕР_2 становить 35 498 грн. 75 коп. (а.с.40-44).
       Відповідно до копії платіжної інструкції №71243 від 15 серпня 2023 року, ПАТ “СК “УСГ”, за заявою БФ “ЛІКАРІ БЕЗ КОРДОНІВ-БЕЛЬГІЯ”, було виплачено страхове відшкодування у розмірі 34 553 грн. 75 коп. (а.с.46).
       Згідно копії платіжної інструкції №ЗРО74909 від 05 вересня 2023 року, ПрАТ “УСК “КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП” було перераховано на рахунок ПАТ “СК “УСГ” суму у розмірі 23 034 грн. 75 коп. (а.с.47).
       Звернувшись до суду із цим позовом, ПАТ “СК “УСГ” просили суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 11 519 грн.
       Постановою Національний Банк України від 30 травня 2022 року №109
“Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” збільшено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів до 160 000 гривень на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну потерпілих (до змін ця сума становила 130 000 гривень). Вказані зміни діють з 01 липня 2022 року.
       Відповідно до витягу з автоматизованої системи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки “Nissan” державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована у ПрАТ “УСК “КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП”. Поліс, станом на 25 липня 2023 року – діючий (а.с.48).
       Таким чином суму, що була відшкодована ПАТ “СК “УСГ” потерпілому БФ “ЛІКАРІ БЕЗ КОРДОНІВ-БЕЛЬГІЯ” у розмірі 34 553 грн. 75 коп. покриває ліміт встановлений згідно полісу ПрАТ “УСК “КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП”, станом на 25 липня 2023 року – діючий , у розмірі 160 000 грн. 
       У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).
       Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.
       Велика Палата Верховного Суду бере до уваги те, що іншої норми яка б визначала особливості відповідальності осіб, які застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).
У статті 2 ЦПК України визначені завдання та основні засади цивільного судочинства, серед яких змагальність та диспозитивність.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
У частині першій статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       У відповідача ОСОБА_1 не виникло зобов`язання про сплату недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 11 519 грн., оскільки вказану суму покриває ліміт встановлений згідно полісу полісу ПрАТ “УСК “КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП”, станом на 25 липня 2023 року – діючий, у розмірі 160 000 грн., тому недоплачене відшкодування слід стягувати з ПрАТ “УСК “КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП”.
       Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
       За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПрАТ “СК “УСГ” до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.
       На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “УСГ”  — задовольнити частково.
Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2025 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “УСГ” до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування — скасувати.
У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “УСГ” до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування — відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 09 травня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко 

Судді  М.О.Макаров

О.В.Свистунова