ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/411/25 Справа № 209/7259/23 	  	Головуючий у першій інстанції: Решетник Т. О. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого –                         Красвітної Т.П., 
суддів:                                 Городничої В.С., Петешенкової М.Ю., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі судді Решетник Т.О. від 14 травня 2024 року по справі за позовом Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, – 

ВСТАНОВИЛА: 
У листопаді 2023 року КП ДОР «Аульський водовід» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що у відповідачів за адресою по АДРЕСА_1 відсутній засіб обліку води, тому нарахування плати за надані послуги здійснюється відповідно до визначених тарифів. Відповідачі оплати за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не здійснювали, внаслідок чого за період з 01.06.2009 року по 01.11.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 81301,34 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01.06.2009 року по 01.11.2023 року в сумі 81301,34 грн. 
Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року, з врахуванням ухвали цього ж суду від 23 серпня 2024 року про виправлення описки, позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь КП ДОР «Аульський водовід» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01.03.2017 по 01.11.2023 у розмірі 61085,48 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь КП ДОР «Аульський водовід» на користь позивача по 671,00 грн з кожного за сплачений судовий збір (а.с. 119-124, 162). 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 81301,34 грн, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Від КП ДОР «Аульський водовід» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а також, враховуючи наявність арифметичної помилки, визначити до стягнення з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01.03.2017 по 01.11.2023 у розмірі 60206,15 грн. ОСОБА_1 подано до апеляційного суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, часткового скасування та зміни оскаржуваного рішення з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 25.03.2009 №161 визначено Комунальне виробниче підприємство Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у м.Дніпродзержинськ (а.с. 11). 
Рішенням Дніпродзержинської міської ради від 28.05.2009 року №698-37/V визначено, що КВП ДМР «Міськводоканал» розпочинає свою господарську діяльність з 01.06.2009 року (а.с. 11 зворот). 
В зв`язку із перейменуванням міста Дніпродзержинськ на Кам`янське, рішенням Кам`янської міської ради від 30.09.2016 року №468-10/VII найменування комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» змінено на комунальне виробниче підприємство Кам`янської міської ради «Міськводоканал» (а.с. 11). 
Рішенням Дніпропетровської обласної ради № 564-21/VII від 14.02.2020 року, назву Комунального виробничого підприємства Кам`янської міської ради «Міськводоканал» (51931, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Широка, 16, ідентифікаційний номер юридичної особи 33855098) змінено на комунальне підприємство «Кам`янський міськводоканал» Дніпропетровської обласної ради» (а.с. 11 зворот). 
Відповідно до ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2022, залишеної без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27 лютого 2023 року, закрито провадження у справі № 904/160/19 про банкрутство Комунального підприємства "Кам`янський міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради" (51931, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Широка, 16, ідентифікаційний номер юридичної особи 33855098) (а.с. 12). 
Рішенням Дніпропетровської обласної ради від 13.05.2022 р. № 185- II/VIII затверджено передавальний акт щодо правонаступництва КП ДОР «Аульський водовід» майна, прав та юридичних обов`язків КП «Кам`янський водоканал» ДОР» стосовно всіх кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. 
Також, рішенням Дніпропетровської обласної ради від 05.11.2021 №138-8/VIII «Питання діяльності окремих обласних комунальних підприємств та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» затверджено нову редакцію статуту КП ДОР «Аульський водовід», за змістом якої визначено, що Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та юридичних обов`язків Комунального підприємства «Кам`янський водоканал» Дніпропетровської обласної ради.
КП ДОР "Аульський водовід" є правонаступником КП "Кам`янський водоканал" ДОР", що підтверджується постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.02.2023 року у справі №904/160/19.
Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» є підприємством комунальної форми власності, основним видом діяльності якого є послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.
Рішенням Дніпропетровської обласної ради від 06.08.2021 року №94-7/VIII вирішено реорганізувати КП «Кам`янський водоканал» ДОР шляхом приєднання до КП ДОР «Аульський водовід» (а.с. 15). 
Відповідно до Постанови НКРЕКП №2406 від 01.12.2021 року, КП ДОР «Аульський водовід» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в межах місць провадження господарської діяльності, де розташовані системи централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що перебувають у власності, господарському віданні, користуванні або концесії КП ДОР «Аульський водовід», м. Кам`янське (а.с. 15). 
Рішенням виконавчого комітету Кам`янської міської ради №973 від 21.12.2021 року КП ДОР «Аульський водовід» визначено виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на території Кам`янської міської територіальної громади (а.с. 15 зворот). 
Таким чином, КП ДОР «Аульський водовід» з 01.01.2022 року є єдиним надавачем послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в м. Кам`янське Дніпропетровської області.
У квартирі за адресою по АДРЕСА_1 з 02.09.2008 зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою ТОВ «Абонент ХХІ» №001261387 від 06.11.2023, а також відомостями відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради від 06.12.2023 (а.с. 10, 30-33). 
Отже, відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що надаються за адресою по АДРЕСА_1 . 
За вказаною вище адресою відсутній індивідуальнийзасіб обліку води, тому нарахування плати за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення здійснюється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання за кількістю зареєстрованих осіб та тарифами, встановленими уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством. 
Згідно наданого КП ДОР «Аульський водовід» розрахунку заборгованості станом на 01.11.2023, за адресою по АДРЕСА_1 за період з 01.06.2009 по 01.11.2023 утворилась заборгованість у розмірі 81301,34 грн. (а.с. 8-9). 
Згідно зі статтями 319, 321 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до статей 64, 67, 68 ЖК України наймачі повинні своєчасно та в повному обсязі вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-IV (який був чинним по 01.05.2019), залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). 
Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IVвиконавець зобов`язаний, підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Враховуючи наведене обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. 
Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IVспоживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 
У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IVпередбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII (який набрав чинності 10.12.2017), до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. 
Споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону №2189-VIII). 
Пунктами 1, 5 частин другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. 
За змістом пунктів 1, 2 частини другої статті 8 вказаного вище Закону, виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. 
Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України №2189-VIII). 
У даному випадку між позивачем та відповідачами склалися фактичні договірні відносини, за якими у житло, в якому вони зареєстровані, надавалися комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. 
Відповідно до частини першої  статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого  приміщення.  Повнолітні  члени сім`ї  несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. 
Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно положень ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
З наведеного вбачається наявність встановленого законом обов`язку споживачів сплачувати за одержані комунальні послуги, оскільки відповідачі зареєстровані у житловому приміщенні за вказаною вище адресою, де позивачем надаються послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Вказаний обов`язок поширюється на всіх осіб, що зареєстровані чи проживають за адресою надання послуг, є солідарним і його виконання може бути заявлене до будь-кого з солідарних боржників окремо чи до усіх разом. 
Аналогічний правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2019 року у справі №756/10344/14 (провадження №61-33329св18). 
Враховуючи викладене, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, колегія дійшла висновку про доведеність факту неналежного виконання відповідачем умов договору та наявність, у зв`язку із цим, заборгованості перед позивачем.
Разом з тим, відповідачами  ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до ухвалення оскаржуваного рішення подано заяву про застосування строків позовної давності, яка викладена у відзиві на позовну заяву (а.с. 42-48). 
Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 
Відповідно до частин першої, другої статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.
Згідно із ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. 
Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, кредитор протягом усього часу вправі заявити в суді вимоги про повернення тієї частини боргу, що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. 
Відтак, оскільки у даних правовідносинах встановлено обов`язок відповідачів сплачувати вартість наданих житлово-комунальних послугщомісячно на підставі показників лічильника (індивідуального чи загальнобудинкового) на кінець розрахункового періоду, тобто зі спливом кожного календарного місяця, початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. 
Подібний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18).
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 
У пункті 31 типового індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення погоджено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування та плата за послуги нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку розміру плати за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно (а.с. 14). 
За змістом пункту 33 типового індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиті послуги (а.с. 14). 
Отже, перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення, починається через один місяць за звітнім місяцем, у якому надано відповідну послугу з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. 
Встановлено, що даний позов пред`явлений до суду 20 листопада 2023 року, що стверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції місцевого суду на першому аркуші позовної заяви (а.с. 1). 
Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року. 
Дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 №383 до 30 червня 2023 року. 
Отже, беручи до уваги вищевказані положення постанов Кабінету Міністрів України, встановлений на території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), діяв з 12.03.2020 до 30.06.2023. 
Крім того, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі. 
Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено зокрема п. 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону №3450-IX від 08.11.2023) встановлено, що уперіод дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 
Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною слід вважати позовну давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року. 
Строк позовної давності за вимогами, що виникли після 12 березня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважається продовженим на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також зупиненим на строк дії воєнного стану в Україні. 
Станом на 12 березня 2017 року, за встановлених вище строків оплати послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, був пропущений щомісячний платіж за січень 2017 року, який мав бути сплачений не пізніше 28.02.2017. Строк оплати платежу за лютий 2017 року встановлювався по 31.03.2017 року, тому станом на 12.03.2017 він не був прострочений. Відповідно, позовна давність позивачем не пропущена відносно щомісячних платежів, нарахованих починаючи з лютого 2017 року. 
Виходячи з викладеного, строки позовної давності відносно заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою по АДРЕСА_1 у період з лютого 2017 року по жовтень 2023 року включно (згідно змісту позовних вимог) в розмірі 60623,46 грн - позивачем не пропущена. 
Згідно змісту розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачі здійснювали платежі на погашення боргу, зокрема, останні у серпні 2013 року на суму 100,00 грн, у лютому 2015 року на суму 100,00 грн та у квітні 2022 року на суму 402,50 грн (а.с. 8-9). Зазначені платежі не перевищували нараховану позивачем заборгованість за наслідками користування послугами у відповідному місяці, що не свідчить про визнання відповідачами боргу за попередній період і, відповідно, не свідчить про переривання трирічного строку позовної давності за щомісячними платежами. 
Також було встановлено, що у грудні 2020 року КП «Кам`янський водоканал» ДОР зверталось до місцевого суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період 01.11.2017 по 11.11.2020 року. 25.01.2021 було видано судовий наказ №209/3881/20, який 29.05.2023 було скасовано ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська (а.с. 16-17). 
Подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.
Такі висновки відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 7 липня 2020 року у справі №712/8916/17. 
Враховуючи викладене, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, колегія дійшла висновку про доведеність факту неналежного виконання відповідачами умов договору та наявність підстав для стягнення солідарно з відповідачів на користь КП ДОР «Аульський водовід» суму боргу за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з лютого 2017 року по жовтень 2023 року включно в розмірі 60623,46 грн. 
Вказана вище заборгованість підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості про надання населенню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою по АДРЕСА_1 , який є арифметично правильним та не спростований відповідачами (а.с. 8-9). 
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, не перевірив строки оплати наданих позивачем послуг за кожен місяць та відповідно пропуск чи дотримання строків позовної давності за кожним щомісячним платежем, не встановив дійсний розмір боргу в межах загального строку позовної давності, тому оскаржуване рішення підлягає зміні в частині розміру стягнутої солідарно заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з 61085,48 грн., на 60623,46 грн. 
Щодо доводів апелянтки про фактичне її проживання за іншою адресою у місті Києві колегія зазначає наступне. 
Надана   ОСОБА_1 копія довідки ОСББ «Ахматової 46» не містить дати її видачі, реєстраційного номеру, а також не містить вихідних даних, на підставі яких зазначені відомості про проживання апелянтки з січня 2017 року по АДРЕСА_2 (а.с. 74). 
У статті 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (об`єднання) має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання: утворювати органи управління, визначати умови та розмір плати за їхню діяльність; приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; визначати порядок користування спільним майном відповідно до статуту об`єднання; укладати договори; виступати замовником робіт з капітального ремонту, реконструкції багатоквартирного будинку; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати для виконання статутних завдань господарче забезпечення діяльності об`єднання в порядку, визначеному законом; визначати підрядника, укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів; захищати права, представляти інтереси співвласників у судах, органах державної влади і органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності; використовувати допоміжні приміщення у багатоквартирному будинку для потреб органів управління об`єднання; встановлювати сервітути, здавати в оренду допоміжні приміщення та інше спільне майно багатоквартирного будинку; набувати статусу активного споживача на умовах, визначених Законом України "Про ринок електричної енергії". 
Статтею 18 вказаного вище Закону визначено обов`язки ОСББ, відповідно до якої об`єднання відповідно до цього Закону та статуту зобов`язане: забезпечувати належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна, що належить співвласникам; звітувати загальним зборам про виконання кошторису об`єднання за рік; забезпечувати виконання вимог статуту об`єднання; виконувати свої договірні зобов`язання; забезпечувати дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, розподілі між співвласниками витрат на експлуатацію та ремонт спільного майна; припиняти дії третіх осіб, що утруднюють або перешкоджають реалізації прав володіння, користування і розпорядження спільним майном співвласниками; у випадках, передбачених законодавством, статутом об`єднання, представляти інтереси співвласників відповідно до наданих повноважень у відносинах з третіми особами. 
Також суду не надано належних доказів, що в обов`язки ОСББ «Ахматової 46» входить облік осіб, що проживають без реєстрації в багатоквартирному будинку. 
Долучена до матеріалів справи копія довідки ТОВ "VIP TEL Ltd" від 18.01.2024, згідно якої  ОСОБА_1 працює на посаді менеджера в цій компанії з вересня 2015 року, не свідчить про неможливість проживання апелянтки за зареєстрованим місцем проживання по АДРЕСА_1 , зокрема, за дистанційною чи надомною формами організації праці, у період відпусток, тощо (а.с. 75). Вказана довідка не містить інформації про форму організації роботи, робочий графік, надання відпусток, тощо. Більше того, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який є загальнодоступним, юридична особа ТОВ "VIP TEL Ltd" (код ЄДРПОУ 35152019), яка видала 18.01.2024 вказану довідку - не значиться серед зареєстрованих. 
Договір оренди квартири по АДРЕСА_2 у період з 01.12.2022 по 01.06.2023 укладений з іншою відповідачкою - ОСОБА_4 та не є сам по собі належним доказом на підтвердження факту некористування апелянткою послугами з централізованого водопостачання та водовідведення за місцем її зареєстрованого місця проживання - по АДРЕСА_1 у період з 2017 року (а.с. 77-78). 
ОСОБА_1 у спірний період була зареєстрована у встановленому порядку в квартирі по АДРЕСА_1 , тому вона є користувачем наданих позивачем комунальних послуг. 
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 02 вересня 2019 року у справі №335/479/17, провадження №61-22435св18.
Крім того, підпунктом 11 пункту 39 типового індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення погоджено, що споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження (а.с. 14). 
За змістом підпункту 11 пункту 40 типового індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, споживач зобов`язаний         інформувати протягом місяця виконавця, зокрема, про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача (а.с. 14). 
Суду не представлено доказів звернення відповідачами до позивача із заявою про непроживання (тимчасову відсутність)  ОСОБА_1 за адресою по АДРЕСА_1 з відповідними підтвердними документами; клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено. 
При цьому позивач не визнає факту звернення до нього відповідачкою  ОСОБА_1 з відповідною заявою про непроживання (тимчасову відсутність) за зареєстрованим місцем свого проживання. 
Щодо посилань апелянтки не неврахування суми 2240,00 грн, яка була примусового стягнута з ОСОБА_2 виконавчою службою при виконанні судового наказу №209/3881/20 від 25.01.2021 року. 
25.01.2021 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було видано судовий наказ №209/3881/20 про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП "Кам`янський Міськводоканал" Дніпропетровської обласної ради" заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.11.2017 року по 11.11.2020 року в сумі 21474,26 грн., інфляційні витрати в сумі 1567,94 та 3% річних в сумі 939,13 грн., а всього стягнути 23981,33 грн, а також судового збору 210,20 грн (а.с. 16-17). 
Відповідно до листа ГУ ПФУ у Дніпропетровській області 28.01.2024, зокрема, на виконання постанови від 02.11.2021 ВП №67103110, виданої Дніпровським ВДВС у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), проводились стягнення з пенсійної виплати  ОСОБА_2 загальної суми боргу 26910,68 грн (у тому числі борг на користь КП "Кам`янський Міськводоканал" ДОР - 24191,53 грн, виконавчий збір - 2419,15 грн та витрати на проведення виконавчих дій - 300,00 грн). На підставі вказаної постанови відрахування здійснювались з 01.12.2021 по 30.04.2022 на загальну суму 2240,00 грн; стягнуті кошти перераховано на рахунок Дніпровського ВДВС у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 51-52). 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року скасовано зазначений вище судовий наказ від 25.01.2021 №209/3881/20 (а.с. 17). 
Відповідно до частини першої статті 45 Закону України «Про виконавче провадження», розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів. 
Отже, відповідачами підтверджено лише часткове стягнення у примусовому порядку з  ОСОБА_2 грошових коштів на суму 2240,00 грн на рахунок Дніпровського ВДВС у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Однак, належних та допустимих доказів перерахування цих коштів стягувачу за виконавчим провадженням (КП "Кам`янський Міськводоканал" ДОР), доказів незарахування цих коштів державним виконавцем в рахунок компенсації витрат виконавчого провадження суду не представлено; клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено. 
Крім того, судовий наказ від 25.01.2021 №209/3881/20 було скасовано ухвалою суду від 29 травня 2023 року, тому ОСОБА_2 , зокрема, не позбавлена права на звернення з відповідною заявою про поворот виконання судового наказу, відповідно до положень ч. 3 ст. 171, ст. 444 ЦПК України. 
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно зазначено про повне задоволення позову не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції допущено очевидну описку, яку суд першої інстанції вправі виправити з власної ініціативи чи за заявою сторони у справі. Водночас, апелянтка не скористалася своїм правом звернення до суду із заявою про виправлення описки у судовому рішенні. Наведене порушення суд визнає таким, що є формальним та підлягає усуненню судом першої інстанції. Такі висновки відповідають також правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 14 лютого 2020 року у справі №753/15983/16-ц. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія звертає увагу, що суд апеляційної інстанції розглядає дану справу в межах доводів апеляційної скарги. 
За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Частиною другою статті 164 ЦПК України передбачено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, на відповідачів покладаються судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору (210,20 грн + 2473,80 грн = 2684,00 грн), пропорційно задоволеним позовним вимогам (74,57%) в сумі по 500,37 грн (2684,00 грн х 74,57% / 4), з кожного (а.с. 6, 7). 
На позивача покладаються судові витрати у вигляді сплаченого відповідачкою  ОСОБА_1  судового збору при поданні апеляційної скарги (1610,40 грн + 1610,40 грн = 3220,80 грн), пропорційно залишеним без задоволення вимогам (3220,80 грн х 25,43%) в сумі 819,05 грн (а.с. 153, 171-172). 
При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. ст. 141 ЦПК України). 
Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з КП ДОР «Аульський водовід» (сторона, на яку покладено більшу суму судових витрат) різницю сум на користь  ОСОБА_1  у розмірі 318,69 грн (819,05 грн - 500,37 грн). 
Також, з відповідачів  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача підлягають стягненню вказані вище судові витрати у розмірі по 500,37 грн, з кожного. 
Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині розподілу судових витрат з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення. 
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню та зміні з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення. 
Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 376 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року в частині розміру стягнутої солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення – змінити з 61085,48 грн, на 60623 (шістдесят тисяч шістсот двадцять три) грн 46 коп. 
Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року в частині розподілу судових витрат – скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення. 
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» (код ЄДРПОУ 34621490) судові витрати у розмірі по 500 (п`ятсот) грн 37 коп., з кожного. 
Стягнути з Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» (код ЄДРПОУ 34621490) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати у розмірі 318 (триста вісімнадцять) грн 69 коп. 
В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України. 
Повний текст постанови складено 22 травня 2025 року. 
Головуючий                                                                Т.П. Красвітна
Судді                                                                        В.С. Городнича
                                                                               М.Ю. Петешенкова