П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  148/2538/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Штифурко Л.А.   
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
23 квітня 2025 року                                                                                           м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Залімського І. Г. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Тульчинського районного суду Вінницької області з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

2. Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 лютого 20255 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

3. Апелянт, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. 

4. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що  при винесені постанови інспектором не було надано жодних доказів щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення. Також зазначає, що з відео чітко вбачається, що 24.10.2024 о 11:29:40 позивач не керував ТЗ, а знаходився за межами автомобіля та спілкувався з патрульними та що дана обставина підтверджує факт відсутності події і складу адміністративного правопорушення в діях позивача. 

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

5. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 24.10.2024 о 11:29:40 год. в м. Київ, вул. Велика Васильківська, водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ MERCEDES-ВENZ AMG S63 PERFORMANCE, д.р.н. НОМЕР_1  здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних ТЗ, позначеною знаком 5.8, чим порушив п. 17.1 ПДР на дорозі із смугою для маршрутних ТЗ , позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 - забороняються рух і зупинка ін. ТЗ на цій смузі, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП. У зв`язку з чим на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 680 грн. відповідно до постанови серії ЕНА № 3331464 від 24.10.2024, винесеної інспектором УПП в місті Києві лейтенантом поліції Преподобною Д.О.

6. Як встановлено судом першої інстанції з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який подано в якості доказу відповідачем разом із відзивом на позов, 25.03.2024 о 23 год. 44 хв. в м. Київ, вул. Велика Васильківська, інспектором 1 взводу 1 роти 1 бат. ПОЛК -1 УПП в місті Києві лейтенантом поліції Преподобною Д.О. був зупинений автомобіль MERCEDES-ВENZ AMG S63 PERFORMANCE, д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням вимог п. 17.1 ПДР за рух на смузі для маршрутних ТЗ. При цьому, з відеозапису установлено, що поліцейський відразу повідомила ОСОБА_1 причину зупинки, а саме у зв`язку з рух на смузі для маршрутних ТЗ.

6.1. При цьому, як слідує із вказаного відеозапису, самим позивачем факт вчинення правопорушення не заперечувався, але він пояснив, що жінка, яка рухалася за кермом автомобіля попереду нього, постійно гальмувала, тоді він, щоб не допустити ДТП, вирішив її об`їхати, у зв`язку з чим здійснив виїзд на смугу для маршрутних ТЗ. На зауваження поліцейського, що дорога має п`ять смуг руху і він повинен був об`їхати автомобіль, який знаходився попереду, використовуючи ліві смуги для руху, позивач не зміг пояснити свого вибору смуги для руху маршрутних транспортних засобів. Крім того, при спілкуванні з інспектором поліції Стахов М.О. фактично визнав вчинене ним правопорушення, проте не бажав, щоб його було притягнуто до відповідальності, посилаючись на те. що відносно нього розглядається кримінальне провадження і притягнення його до адміністративної відповідальності може негативно впливати на його характеристику.

6.2. Вказаний відеозапис зазначений в оскаржуваній постанові за №470797.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

7. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

8. Згідно з п. 8 ч.1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

9. Пунктом 11 частини 1статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

10. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

11. Відповідно до п.1.1 ПДР - ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

12. Відповідно до ч. 5ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

13. Пунктом 1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

14. Відповідно доп.8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

15. Відповідно до знаку 5.8 Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів, це дорога, на якій по спеціально відведеній смузі здійснюється рух транспортних засобів за встановленим маршрутом та велосипедистів.

16. Пунктом 17.1 Правил дорожнього руху визначено, що на дорозі із смугою для маршрутних т/з, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинка транспортних засобів на цій смузі.

17. Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 122 КУпАП настає в разі ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, та тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

18. Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

19. За змістом ч. 1 ст. 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг є адміністративним правопорушенням та тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

20. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

21. Як слідує з матеріалів справи, підставою для зупинки транспортного засобу позивача на вимогу поліцейського стало керування транспортним засобом на смузі для маршрутних ТЗ, позначеною дорожнім знаком 5.8.

22. Позивач зазначає, що обставини викладені в зазначеній постанові не відповідають дійсності, так як відповідно до відео, наданого відповідачем до відзиву, чітко вбачається що 24.10.2024 о 11:29:40 позивач не керував ТЗ, а знаходився за межами автомобіля та спілкувався з патрульними. 

23. Судом досліджено наданий відповідачем відеозапис, який підтверджує, що позивач фактично не заперечує факт керування автомобілем по смузі призначеній для маршрутних ТЗ. Також зі змісту відеозапису вбачається, що інспектор повідомила позивача про причину зупинки, жодних клопотань та бажання скористатися правовою допомогою позивач не висловив, в ході розгляду справи у здійсненні своїх процесуальних прав не обмежувався.

24. Доводи представника позивача про те, що з відео чітко вбачається що 24.10.2024 о 11:29:40 позивач не керував ТЗ, а знаходився за межами автомобіля та спілкувався з патрульними та що дана обставина підтверджує факт відсутності події і складу адміністративного правопорушення в діях позивача, що описане в оскаржуваній постанові, необґрунтовані. Адже оскаржувана постанова винесена про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

25. Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026 та відповідно до вимог ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється з фіксуванням технічними засобами.

26. Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

27. Відповідно до п. 10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

28. При цьому, в даному випадку наданий відповідачем відеозапис підтверджує факт фіксації працівником поліції розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлення обставин справи та прийняття оскаржуваної постанови.

29. Наданими відеозаписами підтверджується наявність у діях позивача складу адміністративних правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 122 КУпАП.

30. Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

31. Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

32. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

33. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

34. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

35. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

36. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

37. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.  

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
          
Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сушко О.О.    Залімський І. Г.