ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3285/25 Справа № 209/7763/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Левицька Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача – Никифоряка Л.П.,
суддів – Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 ,
Відповідач: Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Центральні тепломережі»,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі справу, що виникла з цивільних правовідносин в якій подана апеляційна скарга Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Центральні тепломережі» на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2024року, головуючий у суді першої інстанції Левицька Н.В., 
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2024року ОСОБА_1 подав в суд позов проти Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Центральні тепломережі» з вимогою зобов`язати відповідача виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість попередніх власників по теплопостачанню, що виникла до 15 травня 2024року, в розмірі 41088,45грн.
Існування таких вимог  ОСОБА_1 пов`язував із тим, що 15 травня 2024року він придбав квартиру АДРЕСА_2 . Після того, як став власником квартири йому стало відомо, що на особовому рахунку № НОМЕР_1 обліковується заборгованість за теплопостачання колишнього власника в розмірі 41088,45 грн. 31 травня 2024року позивач звернувся до відповідача з заявою про виключення з особового рахунку заборгованості попереднього власника, однак в червні отримав відповідь, у якій йому було відмовлено в задоволенні заяви. 
У вересні та жовтні позивачу продовжували надходити рахунки повідомлення за оплату комунальних послуг, в яких значиться борг за теплопостачання по рахунку № НОМЕР_1 . Позивач фактично не отримував від відповідача послуги теплопостачання за адресою придбаної квартири до 15 травня 2024року, не був споживачем послуг, а борг попереднього власника не виключено з його рахунку по квартирі і йому надалі надходять по вказаному особовому рахунку вимоги щодо сплати боргів за попередніх власників чим, на його думку, порушуються його права.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2024року позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Центральні тепломережі» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено повністю. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що позивач не вчиняв правочинів щодо прийняття боргу з оплати послуг за теплопостачання попередніх власників вказаної квартири, а тому на нього не може бути покладено обов`язок зі сплати заборгованості за ці послуги, надані відповідачем попередньому власнику, що нараховані до 15 травня 2024року, тобто до укладення позивачем договору купівлі-продажу квартири. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
       07 січня 2025 року Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Центральні тепломережі» подало безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою засобів поштового зв`язку апеляційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2024 року.
В апеляційній скарзі заявник висловив вимогу про скасування рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. 
Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягає у тому, що суд не звернув уваги на те, що відповідач офіційно повідомив позивача, що саме його заборгованість на підприємстві не обліковується і, що саме до нього відповідач жодних грошових вимог не має.
Вказував, що позивач не має жодного відношення до особового рахунку № НОМЕР_1 , за цим рахунком обліковується інша особа.
Заявник звертав увагу суду на те, що наявні матеріали справи виключають покладення заборгованості, що обліковуються на особовому рахунку № НОМЕР_1 , на ОСОБА_1 , а тому його позовні вимоги є безпідставними, оскільки стосуються відносин, які склались між іншими особами. 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Позивач своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подавав. 
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2025року відкрито апеляційне провадження у справі. 
10 березня 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про доставку електронного листа.
Сторони у справі у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами
15 травня 2024року між продавцем ОСОБА_2 , діючою від свого імені та на підставі довіреності від імені ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Панко Г.В.
31 травня 2024року позивач звернувся до КП КМР «Центральні тепломережі» із заявою у якій зазначив, що після купівлі та переоформлення квартири йому стало відомо, що за квартирою наявна заборгованість за опалення колишнього власника в розмірі 41088,15грн, однак дана заборгованість виникла до укладання договору купівлі-продажу квартири. Відтак просив виключити заборгованість в розмірі 41088,45 грн з особового рахунку № НОМЕР_1 за квартирою АДРЕСА_2 , яка утворилась з вини попередніх власників квартири до часу придбання квартири, а саме до 15 травня 2024року. Також просив відкрити на імя ОСОБА_1 особовий рахунок як теперішнього власника квартири.
КП КМР «Центральні тепломережі» на звернення позивача надало відповідь №К-195 від 14 червня 2024року, у якій повідомило позивача, що база даних абонентів КП КМР «Центральні тепломережі» складається з діючих особових рахунків, на яких обліковується лише заборгованість, що утворилась станом на 01.08.2020року, і передана до КП КМР «Центральні тепломережі» відповідно до рішення Кам?янської Міської Ради №2009-44/VII від 09.07.2020року «Про передачу дебіторської заборгованості та бази даних». Також повідомлено позивачу, що заборгованість за послуги опалення за адресою АДРЕСА_1 обліковується за ОСОБА_2 та відношення до ОСОБА_1 не має так як, квартира придбана 15 травня 2024року. Рекомендовано звернутися з аналогічним питанням до надавача послуг з теплопостачання АТ «Дніпровська ТЕЦ», яке проводить поточні нарахування.
Як вбачається з рахунків за теплопостачання КП КМР «Центральні тепломережі», наданих позивачем до позову, за особовим рахунком: НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 обліковується заборгованість, за теплопостачання: станом на 01 серпня 2024року у розмірі 41088,45 грн; станом на 01 вересня 2024року у розмірі 41088,45 грн (а.с. 8-9 оберт).
Згідно відповіді АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» за вих.№ К-271/24 від 01 липня 2024року на звернення щодо виключення заборгованості попередніх власників за особовим рахунком № НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 повідомлено, що за вказаною адресою особовий рахунок № НОМЕР_2 рахується за ОСОБА_1 . Крім того, АТ «Дніпровська ТЕЦ» повідомляє, що за квартирою АДРЕСА_2 , на 20 червня 2024року не обліковується поточна заборгованість за послуги теплопостачання (а.с.50).
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції надважливого значення надав тій обставині що позивач не вчиняв правочинів щодо прийняття боргу з оплати послуг за теплопостачання попередніх власників вказаної квартири, а тому на нього не може бути покладено обов`язок зі сплати заборгованості за ці послуги. 
Як правову підставу для задоволення позову суд першої інстанції виснував, що вимога позивача про зобов`язання КП КМР «Центральні тепломережі» виключити з обліку по особовому рахунку заборгованість попередніх власників квартири є обґрунтованою та відповідає критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення такої вимоги відновлює порушені права позивача та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивача перед відповідачем.
Дослідивши наявні в цивільній справі документальні докази апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, так як висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи.
       Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
       Визначальним для правильного вирішення даної справи є з`ясування питання про те, чи дійсно наявність боргу за послуги теплопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_1 стосується позивача ОСОБА_1 та чи порушуються його права таким фактом.
       Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.
       Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
       Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
       Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
       Згідно з п. 1 ч. 1ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
       Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», встановлено обов`язок споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
       Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
       Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.
       Звертаючись до суду з позовом, позивач вважав, що його права порушуються тим, що на особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою його квартири обліковується заборгованість за теплопостачання колишнього власника в розмірі 41088,45 грн.
       Водночас, як вбачається з матеріалів справи, вказана заборгованість за послуги опалення за адресою АДРЕСА_1 обліковується за ОСОБА_2 (колишньою власницею) та відношення до позивача ОСОБА_1 не має (а.с.7).
       Крім того, за вказаною адресою за ОСОБА_1 рахується інший особовий рахунок - № НОМЕР_2 .
       АТ «Дніпровська ТЕЦ» повідомляла позивача про те, що у нього за квартирою АДРЕСА_2 , на 20 червня 2024року не обліковується поточна заборгованість за послуги теплопостачання (а.с.50). 
       Дійсно, рахунок за оплату заборгованості за теплопостачання виставляється за адресою квартири, яка належить на праві власності позивачу, проте водночас борг обліковується у КП КМР «Центральні тепломережі» по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який позивача не стосується.
       Більш того, КП КМР «Центральні тепломережі» на звернення позивача надало відповідь №К-195 від 14 червня 2024року, у якій повідомило позивача, що база даних абонентів КП КМР «Центральні тепломережі» складається з діючих особових рахунків, на яких обліковується лише заборгованість, що утворилась станом на 01 серпня 2020року, і передана до КП КМР «Центральні тепломережі» відповідно до рішення Кам?янської Міської Ради №2009-44/VII від 09.07.2020року «Про передачу дебіторської заборгованості та бази даних».
       Поруч із рахунком за теплопостачання КП КМР «Центральні тепломережі» по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який обліковує лише заборгованість, що утворилась станом на 01 серпня 2020року, тобто заборгованість колишнього власника, за адресою позивача виставляється також рахунок за теплопостачання від АТ “Дніпровська ТЕЦ” за рахунком № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , заборгованість за яким відсутня (а.с.8 зворот).
       Згідно довідки про заборгованість за житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії та абонплати №105 ТЕЦ від 20 червня 2024року, яка дана ОСОБА_1 , який є власником особового рахунку № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 про те, що станом на 20 червня 2024року заборгованість за постачання теплової енергії становить 0,00грн (а.с. 51). Вказана довідка містить підпис начальника відділу по роботі зі споживачами ОСОБА_4 та печатку АТ «Дніпровська ТЕЦ». 
       Зважаючи на викладене, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що наявність боргу за послуги теплопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_1 стосується позивача ОСОБА_1 та цим фактом порушуються його права. 
       Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
       Частина перша статті 76 ЦПК України доказами визначає будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
       Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (частина перша, друга статті 77 ЦПК України). 
       Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі. 
       Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). 
       Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). 
       Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
       Верховний Суд зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.
       Статтею 81 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
       Однак, позивач всупереч вимогам статей 12, 81 ЦПК України не надав достатніх доказів того, що його права порушуються тим, що на особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою його квартири обліковується заборгованість за теплопостачання колишнього власника.
       Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції не виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Встановивши наведені фактичні обставини у цій справі, від яких залежить правильне вирішення спору, застосовуючи положення вищенаведених норм права апеляційний суд вважає, що позивачем не надано суду доказів порушення його прав фактом наявності заборгованості з теплопостачання за особовим рахунком колишнього власника квартири, яка зараз належить позивачеві, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову про зобов`язання відповідача виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість попередніх власників. 
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, поясненням сторін та наданим доказам дав неповну оцінку, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про задоволення позову. 
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
       Отже, суд першої інстанції не виконав вимоги закону про законність рішення суду та саме невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України задовольнити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції скасувати із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
За положеннями частин першої та тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Приймаючи до уваги висновок суду про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, з позивача ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Центральні тепломережі» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 816,80грн.
Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Центральні тепломережі» — задовольнити. 
Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2024року – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Центральні тепломережі» про захист прав споживачів та зобов`язати вчинити певні дії — відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Центральні тепломережі» витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 816,80грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 16 квітня 2025року.

Судді: