П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/9923/24	
          Головуючий в 1 інстації: Мороз А.О.
                                                                                Дата і місце ухвалення 10.02.2025р., м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:     Бойка А.В.,
                         суддів:   Єщенка О.В.,
                                        Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про скасування рішення, - 
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області,  в якому просив:
- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії від 03.10.2024 року № 104450013030;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 10.04.1989 р. до 31.01.1990 р. та з 02.09.2002 р. до 08.08.2003 р., а періоди роботи з 11.08.2007 р. до 21.01.2008 р., з 05.01.2010 р. до 14.09.2012 р., з 17.09.2012 р. до 29.05.2015 р., з 19.05.2021 р. до 01.06.2022 р., з 16.12.2022 р. до 25.09.2024 р. у повному обсязі незалежно від сплати страхових внесків;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком згідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України “Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування” з 25.09.2024 р.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 року позов задоволено частково.
Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 від 03.10.24 р. № 104450013030.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 10.04.89 р. до 31.01.90 р. та з 02.09.02 р. до 08.08.03 р., а періоди роботи з 11.08.07 р. до 21.01.08 р., з 05.01.10 р. до 14.09.12 р., з 17.09.12 р. до 29.05.15 р., з 19.05.21 р. до 01.06.22 р., з 16.12.22 р. до 25.09.24 р. в повному обсязі незалежно від сплати страхових внесків та повторно розглянути заяву від 25.09.24 р. про призначення пенсії за віком згідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України “Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування”.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В якості підстави апеляційного оскарження в даній справі апелянт вказав на те, що рішення суду прийнято внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. З огляду на зазначене апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції має бути скасовано частково з ухваленням нового рішення у відповідній частині. Крім того, на думку апелянта, існують підстави для зміни судового рішення шляхом доповнення його мотивувальної частини мотивованою оцінкою аргументації щодо наявності у позивача статусу учасника бойових дій, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону №1058
Апелянт вказував на те, що суд першої інстанції у мотивувальній частині судового рішення залишив поза увагою той факт, що відповідач відмовив у призначенні дострокової пенсії за віком також з причин відсутності статусу особи (учасника бойових дій) та не надав правової оцінки таким діям відповідача та відповідним аргументам позивача.
Апелянт вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області фактично не підтвердило йому статус учасника бойових дій для призначення пенсії згідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058, незважаючи на наявність посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_1 від 15.02.2008 року. 
Як зазначив апелянт, з метою підтвердження права на пенсію відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058 та на підтвердження статусу учасника бойових дій, ним було надано пенсійному органу посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 15.02.2008.
Посилаючись на положення пп. 6 п. 2.1. Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1, апелянт вважає, що для підтвердження права на дострокову пенсію за віком військовослужбовцю, який є учасником бойових дій, необхідно подати один з трьох на вибір документів, серед яких одним із вказаних є посвідчення учасника бойових дій. Оскільки такий документ був поданий разом із заявою про призначення пенсії, позивач вважає, що він підтвердив свій статус як військовослужбовця, учасника бойових дій, а тому має право на пенсію згідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058. 
На думку апелянта, мотивувальна частина судового рішення суду першої інстанції має бути доповнена даними аргументами, адже така обставина (статус позивача) слугувала однією з підстав для відмови відповідачем у призначенні пенсії.
Апелянт стверджує, що повноваження відповідачів у спірних правовідносинах не є дискреційними. На думку позивача, суд першої інстанції не врахував, що відповідач, реалізуючи свої повноваження, має діяти в рамках закону, а не на свій розсуд.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Позивач вважає, що він виконав усі вимоги п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058 для призначення йому дострокової пенсії за віком з 25 вересня 2024 року, а тому існують усі підстави задля зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до прийняття конкретного рішення – призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком згідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 25 вересня 2024 року.
Зважаючи на викладене апелянт просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву від 25.09.2024 про призначення пенсії за віком згідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та відмови у задоволенні решти позовних вимог, та ухвалити нове рішення у відповідній частині, а саме: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком згідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 25 вересня 2024 року; змінити рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року шляхом доповнення його мотивувальної частини мотивованою оцінкою аргументації щодо наявності у ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на те, що судове рішення суду першої інстанції позивачем оскаржено не було, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 року у межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне:
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 15.02.2008 року.
25.09.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон № 1058).
Подану позивачем заяву за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
Рішенням від 03.10.2024 року № 104450013030 позивачу було відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у зв`язку з відсутністю статусу особи та необхідного страхового стажу.
В обґрунтування прийнятого рішення пенсійний орган посилався на те, що Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено зарахування періодів трудової діяльності на підставі, зокрема, трудової книжки. Водночас, на виконання Указу Президента України від 04.05.1998 № 401 та постанов Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 794 (далі – постанова № 794), від 08.06.1998 № 832 персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування впроваджувався протягом 1998 – 2000 років. Відповідач зазначив, що починаючи з 01.07.2002 обчислення пенсій здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними системи персоніфікованого обліку (пункт 3 постанови № 794). З урахуванням зазначених норм, персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01.07.2000 є обов`язковим.
Також відповідач зазначив, що відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, які брали участь у бойових діях надаються, зокрема, довідка згідно з додатком 2 до Порядку № 637. 
За результатами розгляду поданої позивачем заяви про призначення пенсії Головне управління ПФУ в Миколаївській області не зарахувало до страхового стажу позивача:
періоди роботи, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 18.07.1986: з 10.04.1989 по 31.01.1990, оскільки наявне виправлення дати звільнення; 
періоди роботи з 02.09.2002 по 08.08.2003, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб.
У рішенні зазначено, що страховий стаж за періоди після 01.01.2004 обчислено за даними реєстру застрахованих осіб про нарахування доходу та сплату страхових внесків; 
Крім того у рішенні вказано, що наявне посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_1 від 15.02.2008 року, однак довідка, передбачена додатком 2 Порядку № 637, про військову службу у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, відсутня. 
З огляду на зазначене відповідач дійшов висновку, що у позивача відсутнє право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 10.04.89 р. до 31.01.90 р. та з 02.09.02 р. до 08.08.03 р., а періоди роботи з 11.08.07 р. до 21.01.08 р., з 05.01.10 р. до 14.09.12 р., з 17.09.12 р. до 29.05.15 р., з 19.05.21 р. до 01.06.22 р., з 16.12.22 р. до 25.09.24 р. в повному обсязі незалежно від сплати страхових внесків, з огляду на те, що наявна копія трудової книжки НОМЕР_3 від 18.07.86 р. позивача містить записи про його роботу позивача у спірні періоди, а невнесення страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відбулось не з вини позивача. Суд вказав на те, що несплата підприємством/підприємцем-страхувальником за позивача страхових внесків не може бути підставою для незарахування йому до страхового стажу періодів роботи, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство/підприємець-страхувальник, в якому працює застрахована особа.
Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській призначити дострокову пенсію за віком згідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» з 25.09.24 р., суд зазначив, що суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. У рішенні вказано, що втручання суду в повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.
З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що вищевказані позовні вимоги не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачем, тому з метою належного та ефективного захисту прав позивача, суд зобов`язав відповідача 1 повторно розглянути заяву позивача про призначення йому пенсії від 25.09.24 р.
В свою чергу зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції не надав оцінку такій підставі для відмови у призначенні позивачу пенсії, як неподання ним довідки згідно з додатком 2 до Порядку № 637 та відсутності статусу особи, а обмежився лише дослідженням питання наявності/відсутності підстав для зарахування до стажу роботи позивача спірних періодів. 
При цьому, як вірно зазначає позивач, вказані обставини також лягли в основу прийняття оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії від 03.10.2024 року, а тому суд повинен був надати цим обставинам належну правову оцінку, що також впливає на обрання способу захисту порушеного права позивача.
Колегія суддів зазначає, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема,  військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Положеннями частини першої статті 44 Закону №1058-IV встановлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
За положеннями ч. 1 статті 45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, визначених цим Законом.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду України та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята  статті 45 Закону № 1058-IV).
Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 був затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі – Порядок № 22-1).
Підпунктом 6 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком.
При цьому зазначеним пунктом визначено, що військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, які брали участь у бойових діях, безпосередню участь в АТО/ООС та/або в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації необхідно надати такі документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком: документи про проходження військової служби (служби); довідку згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного стажу роботи або документи про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації; посвідчення учасника бойових дій.
Пунктом 6 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 передбачено, що для підтвердження, зокрема,  військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.
Військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до стажу роботи на підставі довідок територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які видаються в порядку, що визначається Міноборони (додаток № 2).
Додатком № 2 до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 передбачено форму довідки, якою підтверджуються періоди проходження військової служби в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях), та яка видається для подання органам Пенсійного фонду України.
Як встановлено в ході розгляду даної справи, позивач при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надав військовий квиток, який містить записи про проходження ним військової служби в період з 19.11.1986 року по 10.01.1989 року,  та посвідчення учасника бойових дій.
В якості однієї з причин відмови позивачу у призначенні йому дострокової пенсії за віком у рішенні від 03.10.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду у Миколаївській області зазначено відсутність статусу особи, що пов`язується відповідачем з ненаданням ОСОБА_1 при зверненні за призначенням пенсії довідки згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного стажу роботи.
Слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. N 302 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, пунктом 3 якого передбачено, що відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни. Учасникам бойових дій (стаття 6 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення учасника бойових дій» та нагрудний знак «Ветеран війни - учасник бойових дій».
Пунктом 2 Положення № 302 передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.
Таким чином, документом, який посвідчує спеціальний статус особи – учасника бойових дій для призначення дострокової пенсії за віком, є посвідчення учасника бойових дій, яке було надано позивачем при зверненні до органу Пенсійного фонду.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у призначенні позивачу дострокової пенсії за віком з цих підстав є протиправною.
Вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції і їм не надана належна правова оцінка.
Колегія суддів встановила, що позивач, звертаючись до пенсійного органу за призначенням дострокової пенсії за віком, подав необхідний пакет документів, у тому числі й документ, який посвідчує спеціальний статус особи для призначення такої пенсії (посвідчення учасника бойових дій).
Як зазначалось вище, умовами призначення дострокової пенсії за віком учасникам бойових дій відповідно до п. 4 частини першої статті 115 Закону № 1058 для чоловіків є: досягнення 55 років та наявність страхового стажу не менше 25 років.
Станом на день подання заяви про призначення пенсії позивач досяг 56 років.
З огляду на зазначене, зважаючи на подання позивачем всіх необхідних документів, необхідних для призначення дострокової пенсії за віком, враховуючи висновок суду про  наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи з 10.04.89 р. до 31.01.90 р. та з 02.09.02 р. до 08.08.03 р., а періоди роботи з 11.08.07 р. до 21.01.08 р., з 05.01.10 р. до 14.09.12 р., з 17.09.12 р. до 29.05.15 р., з 19.05.21 р. до 01.06.22 р., з 16.12.22 р. до 25.09.24 р., колегія суддів доходить висновку, що позивач має право на призначення дострокової пенсії за віком згідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Згідно з ч. 2 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Верховний Суд у постанові від 09.05.2024 у справі № 580/3690/23, аналізуючи вищенаведені положення КАС України, зазначив, що за приписами вказаних норм у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення або вчинив бездіяльність за наслідками звернення особи, але таке рішення чи вчинена бездіяльність визнані судом протиправними з огляду на невідповідність чинному законодавству, то суд, як виняток, за відсутності сумнівів у тому, що суб`єктом звернення (позивачем у справі) дотримано усіх визначених законом умов для отримання позитивного результату за наслідками розгляду його звернення та за умови відсутності у суб`єкта, що уповноважений прийняти відповідне рішення за наслідками звернення позивача, дискреції (можливості на власний розсуд визначити зміст рішення та обрати на підставі поданих позивачем документів один з варіантів дій), вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення.
У разі якщо межі заявлених позовних вимог не дозволяють суду під час розгляду справи здійснити перевірку того, чи забезпечив позивач на момент його звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень виконання всіх без винятку вимог закону для отримання позитивного рішення та(або) якщо суб`єкт до якого звертається позивач має право діяти при прийнятті відповідного рішення на власний розсуд (тобто має альтернативні варіанти поведінки за наслідками розгляду звернення позивача), то суд, у межах свого розсуду, з метою уникнення перебирання на себе повноважень щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції іншого органу, повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення з урахуванням оцінки, наданої судом у рішенні.
Таким чином, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.
З урахуванням встановлених у даній справі обставин щодо дотримання позивачем при зверненні до органу Пенсійного фонду всіх вимог закону та Порядку №22-1 для призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», досягнення позивачем встановленого законом 55-річного віку, а також висновку суду щодо наявності підстав для зарахування до стажу роботи позивача спірних періодів, внаслідок чого страховий стаж позивача складає більше 25 років, колегія суддів доходить висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача у цій справі є покладення на уповноважений орган - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області обов`язку призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком згідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення його за призначенням пенсії – з 25.09.2024 року.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду на підставі ст. 317 КАС України підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити йому з 25.09.2024 року дострокову пенсію за віком згідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву позивача від 25.09.2024 року про призначення пенсії за віком згідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити йому з 25.09.2024 року дострокову пенсію за віком згідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.09.2024 року про призначення пенсії за віком згідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком згідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 25.09.2024 року.
В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач:                                                                        А.В. Бойко

Суддя:                                                                                          О.В. Єщенко

Суддя:                                                                                         О.А. Шевчук