ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 травня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/14440/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області              
          на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 року (головуючий суддя Тулянцева І.В.)
          в адміністративній справі №160/14440/24 за позовом ОСОБА_1  до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області номер о/р НОМЕР_1 від 03.04.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зарахувати до загального трудового (страхового) стажу період роботи з 23.10.1984 року по 18.09.1985 року в Апостолівському дорожньому ремонтно-будівельному управлінні згідно записів, що містяться у трудовій книжці НОМЕР_2 від 16.02.1983 року та призначити пенсію за віком з дня настання права на пенсію.
В обґрунтування позову зазначено, що 27.03.2024 року позивачка по досягненню пенсійного віку звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV та усіма необхідними документами на підтвердження стажу. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 03.04.2024 року за №о/р НОМЕР_1 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки необхідний страховий стаж, згідно зі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 31 рік, страховий стаж позивача становить 30 років 6 місяців 7 днів. За наданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 23.10.1984 року до 18.09.1985 року, оскільки в записах трудової книжки дата наказу про прийняття « 23.10.1983» року різниться з датою прийняття та повідомлено, що для зарахування даного періоду роботи необхідно надати уточнюючу довідку, видану підприємством чи архівною установою на підставі первинних документів. Також позивач вказує, що для отримання уточнюючої довідки вона зверталася до правонаступника Апостолівського районного дорожньо ремонтно-будівельного управління в Дочірнє підприємство «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України», але отримала довідку про відсутність на підприємстві оригіналів документів постійного строку зберігання: документів з особового складу, відомостей про нарахування заробітної плати, які повинні зберігатись за місцем їх видання, створення, тощо та відсутність працівників і спеціалістів, які могли б надати довідку для підтвердження періоду роботи на даному підприємстві. Позивачка не погоджується з відмовою пенсійного органу, вважає що її стаж становить більше 30 років, а тому вона має право на призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону 1058-IV.
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області номер о/р НОМЕР_1 від 03.04.2024 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) період роботи з 23.10.1984 року по 18.09.1985 року в Апостолівському дорожньому ремонтно-будівельному управлінні згідно записів, що містяться у трудовій книжці НОМЕР_2 від 16.02.1983 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) пенсію за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 10.02.2024 року.          
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що  період роботи з 23.10.1984 року по 18.09.1985 року підлягає зарахуванню до страхового стажу. З урахуванням викладеного вище та з метою належного захисту прав та інтересів позивача, з огляду на частину другу статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області номер о/р НОМЕР_1 від 03.04.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , оскільки відповідачем-2 протиправно не зараховано період роботи з 23.10.1984 року по 18.09.1985 року. Відтак, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 23.10.1984 року по 18.09.1985 року в Апостолівському дорожньому ремонтно-будівельному управлінні.
Оскільки відповідачами 1 та 2 було протиправно відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу у зв`язку з незарахуванням періоду роботи позивачки з 23.10.1984 року по 18.09.1985 року в Апостолівському дорожньому ремонтно-будівельному управлінні, водночас, судом встановлено, що вищезазначений спірний період повинен бути зарахований до страхового стажу. Позивачка на момент звернення із заявою про призначення пенсії досягла  необхідного пенсійного віку та має більше 31 року страхового стажу роботи.
Суд першої інстанції вважає, що у даному випадку у відповідача - 1 відсутня дискреція, як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є саме призначення пенсії позивачу.
Зазначив, що частиною 1 статті 45 Закону №1058-ІV передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків:
1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Позивачка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже 60 років їй виповнилось 09.02.2024 року. 
Матеріалами пенсійної справи підтверджено, що із заявою до пенсійного органу про призначення пенсії позивач звернулась 27.03.2024 року, тобто протягом трьох місяців з дня досягнення 60 річного віку, отже пенсія їй має бути призначена з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме - з 10.02.2024 року. 
З урахуванням тієї обставини, що оскаржуване рішення відповідача 2 не ґрунтується на дискреційних повноваженнях, суд першої інстанції вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачеві пенсію за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.02.2024 року.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Вказує, що  Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не розглядались документи позивачки, відповідно не було прийнято рішення про відсутність правових підстав для призначення пенсії останній. У той же час, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, то саме цей орган і має завершити процедуру розгляду заяви.
          Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що 27.03.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з повним пакетом документів необхідних для призначення пенсії.
У зв`язку з впровадженням екстериторіальності її заяву було направлено для опрацювання до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та розглянуто ним.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 03.04.2024 року № о/р 047150026402 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком. 
Рішення мотивоване тим, що пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років. Вік заявниці 60 років. Необхідний страховий стаж згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 31 рік. Страховий стаж особи становить 30 років 6 місяців 7 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 23.10.1984. оскільки в записах трудової книжки дата наказу при прийнятті « 23.10.1983» різниться з датою прийняття. Для зарахування даного періоду роботи необхідно надати уточнюючу довідку видану підприємством чи архівною установою на підставі первинних документів. Також повідомлено, що даний період враховано з 19.09.1985 (дати переведення). Прийнято рішення у призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 відмовити у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. 
          Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України,  Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-XII,  Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-ХІІ.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
За приписами частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 
1) пенсія за віком; 
2) пенсія по інвалідності; 
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Згідно рішення номер о/р 047150026402 від 03.04.2024 року, відповідач-2 відмовив позивачеві у призначенні пенсії за віком на підставі заяви від 27.03.2024 року посилаючись на те, що необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 31 рік, а страховий стаж позивача на момент звернення з заявою про призначення пенсії складає 30 років 06 місяців 07 днів. 
За доданими документами до страхового стажу не враховано: період з 23.10.1984 по 18.09.1985, оскільки в записах трудової книжки дата наказу при прийнятті « 23.10.1983» різниться з датою прийняття 23.10.1984.
Відповідно до статті 48 Кодексу законі про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону №1788-XII, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. 
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Зазначеним нормам відповідає пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (Порядок №637), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що також визначено і Порядком №637.
Судом апеляційної інстанції досліджено трудову книжку позивачки серії НОМЕР_2 , що видана 16 лютого 1983 року.
Згідно вказаної трудової книжки встановлено, що ОСОБА_1 в спірний період працювала:
- з 22.07.1983 року по 05.10.1984 року на посаді контролера монтера I кваліфікаційної групи Дніпропетровського підприємства державного енергетичного нагляду та збиту енергії «Енергонадзор»;
- з 23.10.1984 року по 19.09.1985 року на посаді «дорожной рабочей второго разряда» (мов. ориг. – рос.) в Апостолівському дорожньому ремонтно-будівельному управлінні (записи №№ 5-6).
У записі №5 підставою для прийняття на роботу зазначено «Пр. №53 від 23.10.1983» (мов. ориг. – рос.). При цьому відповідач-2 зазначає про відмінність між датою наказу про прийняття на роботу (23.10.1983) та датою про прийняття (23.10.1984).
Таким чином, спір з приводу зарахування вказаного періоду до загального страхового стажу виник лише у зв`язку з неточностями у здійснених записах щодо дати наказу про прийняття на роботу та датою запису в трудовій книжці.
Разом з тим, самі лише формальні неточності у документах, в тому числі записи, оформлені неналежним чином, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
На момент заповнення трудової книжки в спірних записах, порядок ведення трудових книжок працівників регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці і соціальних питань від 20.06.1974 №162 (далі- Інструкція №162), яка втратила чинність на підставі Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників».
Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (Інструкція) (аналогічна норма є в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджений наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу,
Аналогічна норма є в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, де у пункті 2.4 зазначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до пункту 2.5 Інструкції №162 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження і заохочення та ін. виправлення робиться адміністрацією того підприємства, де був внесений відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана зробити працівникові в цьому необхідну допомогу.
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Суд зазначає, що наявні в трудовій книжці недоліки свідчать лише про неналежне заповнення трудової книжки роботодавцем та жодним чином не впливають на факт перебування позивача із вказаним підприємством у трудових відносинах.
Таким чином, допущені роботодавцями помилки в належному оформленні записів у трудовій книжці, не можуть слугувати підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а відтак, не повинно впливати на її особисті права.
У постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17 (провадження №К/9901/110/17) Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. 
Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Матеріалами справи підтверджується, що до прийняття на роботу з 23.10.1984 року на посаду «дорожной рабочей второго разряда» (мов. ориг. – рос.) в Апостолівське дорожнє ремонтно-будівельне управління (запис № 5 трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 в період з 22.07.1983 року по 05.10.1984 року працювала на посаді контролера монтера I кваліфікаційної групи Дніпропетровського підприємства державного енергетичного нагляду та збиту енергії «Енергонадзор», що свідчить про наявну описку в даті наказу про прийняття на роботу в Записі № 5 трудової книжки позивачки (Пр. №53 від 23.10.1983 року), яка була допущена відповідальними особами Апостолівського дорожнього ремонтно-будівельного управління.
Таким чином, період роботи з 23.10.1984 року по 18.09.1985 року підлягає зарахуванню до страхового стажу.
З урахуванням викладеного вище та з метою належного захисту прав та інтересів позивача, з огляду на частину 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області номер о/р НОМЕР_1 від 03.04.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , оскільки відповідачем-2 протиправно не зараховано період роботи з 23.10.1984 року по 18.09.1985 року.          При цьому колегія суддів апеляційної інстанції враховує ту обставину, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, то саме цей орган і має завершити процедуру призначення позивачеві пенсії за віком.
З огляду на зазначене, заявлені позовні вимоги до відповідача-1 (Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області) задоволенню не підлягають.
Такий підхід висловлений у постановах Верховного Суду від 24.05.2024р. у справі №460/17257/23, від 07.05.2024р. у справі №460/38580/22, висновки викладені в яких підлягають обов`язковому врахуванню адміністративним судом за приписами ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Однак, вказане залишилось поза увагою суду першої інстанції, відтак рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 року слід скасувати в частині вимог до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та в цій частині прийняти нову постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) період роботи з 23.10.1984 року по 18.09.1985 року в Апостолівському дорожньому ремонтно-будівельному управлінні згідно записів, що містяться у трудовій книжці НОМЕР_2 від 16.02.1983 року та призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) пенсію за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 10.02.2024 року.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 року – залишити без змін.
Керуючись 241-245, 250, 311, 317, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 року – скасувати в частині задоволених вимог до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та в цій частині відмовити в задоволенні позову та прийняти нову постанову.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) період роботи з 23.10.1984 року по 18.09.1985 року в Апостолівському дорожньому ремонтно-будівельному управлінні згідно записів, що містяться у трудовій книжці НОМЕР_2 від 16.02.1983 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) пенсію за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 10.02.2024 року.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 22.05.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова