Справа № 755/13430/24                                                                    Головуючий в суді І інстанції - Козачук О.М.
Провадження № 33/824/2374/2025                                                  Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
14 травня 2025 року                                                                                                         м. Київ

Київський апеляційний суд
в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Прудивуса М.О. (в режимі ВКЗ) , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2024 року,  
 
в с т а н о в и в:
Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2024 року
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.  
            ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він  04 липня 2024 року, о 08 годині 35 хвилин, керував автомобілем « Hyundai Sonata», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві по проспекту Броварському, 32-А, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказав про невідповідність оскаржуваної постанови нормам процесуального та матеріального права, а також про формальне дослідження судом доказів, без надання їм належної оцінки. В обґрунтування доводів вказав, що незрозуміло, які саме події або факти підтверджує протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, зазначив що відеозапис з нагрудної камери працівників поліції є неповним, оскільки перед тим, як він відмовився він проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції йому пояснили, що за відмову від проходження огляду йому нічого не буде, і що це просто «дрібниці», після чого ввімкнули камеру, і вже на камеру запитали. Також вказав на те, що оскаржувану постанову суд першої інстанції виніс 14.11.2024 року, а згідно запису з реєстрі судових рішень дата оприлюднення стоїть 17.12.2024 року, і не зрозуміло, з яких підстав постанова набрала законної сили 25.11.2024 року, до оприлюднення повного тексту, чим порушено права ОСОБА_1 , і фактично позбавлено його права на оскарження постанови. За таких обставин, просив оскаржувану постанову скасувати, провадження закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 

Вислухавши пояснення:
ОСОБА_1 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;
вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга  ОСОБА_1  до задоволення не підлягає з наступних підстав.
  Висновки судді місцевого суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини  ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.
Так, не ґрунтуються на вимогах законодавства доводи апеляційної скарги щодо неналежності як доказу  протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо  ОСОБА_1 . Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, у тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення від 04.07.2024р. щодо ОСОБА_1 містить дату, час та місце вчинення правопорушення, викладення фактичних обставин вчинення правопорушення, зазначення статті та частини статті, за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності. Крім того, у вказаному протоколі викладені письмові пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких він вказав про те, що вживав небагато алкоголю, перевірку не захотів проходити у зв`язку з поганим самопочуттям. Відтак, вказаний протокол є належним та допустимим, таким, що оформлений відповідно до вимог законодавства. 
Доводи апеляційної скарги про те, що  відео з нагрудних камер працівників поліції є неповним, суд вважає безпідставними. Так, долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винуватості  ОСОБА_1 у його вчиненні.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що постанова суду першої інстанції була ухвалена 14.11.2024р., а оприлюднена в реєстрі судових рішень 17.12.2024, що може свідчити про те, що вказана постанова не могла бути ухвалена саме 14.11.2024р. та що несвоєчасне оприлюднення постанови в ЄДРСР позбавило ОСОБА_1 права на оскарження даної постанови, то слід зазначити, що оприлюднення постанови у ЄДРСР у певну дату не свідчить про ухвалення судом вказаної постанови саме у той день, коли вона була оприлюднена. Також не було порушено право ОСОБА_1 на оскарження даної постанови, оскільки судом апеляційної інстанції було розглянуто клопотання останнього про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, що відповідає положенням ст. 294 КУпАП та судом апеляційної інстанції розглянуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 по суті.
            Порушень процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.
Отже, розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу  без задоволення.  
Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення. 
Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                           О.П. Свінціцька