ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/615/25 Справа № 216/2478/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 квітня 2025 року                                                        м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2025 року встановлено, що 28.03.2024, о 22 год. 12 хв., у м. Кривому Розі по вул. Окружній, біля буд. 25 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», реєстраційний номер реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: підвищена жвавість мови, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. За даним фактом 28.03.2024 уповноваженою посадовою особою полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області складено протокол серії ААД №624713, за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року. В обґрунтування зазначає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки справу було розглянуто за його відсутності без належного його повідомлення про час судового засідання. 
Також, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. 
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржена постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що він відмовився від проходження огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Звертає увагу, що суд 1-ї інстанції не звернув увагу, що матеріали справи не містять належних доказів для наявності законних підстав зупинки транспортного засобу під його керуванням 28 березня 2024 року. Вважає всі подальші вимоги поліції до нього незаконними, зокрема і проходження огляду на встановлення стану сп`яніння, він не зобов`язаний був виконувати.
Зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
Наполягає, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду осіб з метою виявлення стану сп`яніння. Запевняє, що у нього не було виявлено ознак наркотичного сп`яніння, у тому числі тих, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (тремтіння пальців рук, блідість обличчя, звужені зіниці очей, що не реагують на світло). Вказані у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння відсутні у нього, що вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи.
Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази відмови водія від проходження зазначеного огляду, якому має передувати роз`яснення прав особи, виявлення та фіксація ознак сп`яніння, а не формальне припущення наявності у особи ознак. Вважає, що працівниками поліції не доведено наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, а відмову від проходження огляду на стан сп`яніння не зафіксовано.

Позиції сторін в суді :

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Зайка П.К. в судове засідання не з`явилися. Від адвоката Зайки П.К. надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю та відсутністю ОСОБА_1 .

Висновки суду:

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та долучений до справи відеозапис, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , підлягають задоволенню за таких підстав:
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 16 січня 2025 року за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника. З матеріалів справи вбачається, що копію оскарженої постанови ОСОБА_1 отримав 27.01.2025 року та звернувся з апеляційною скаргою до апеляційної інстанції 04 лютого 2025 року, тобто у 10-денний строк з моменту, коли він дізнався про існування постанови суду 1-ї інстанції. Ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання ОСОБА_1 та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також слід враховувати, що за практикою ЄСПЛ процесуальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, в силу тяжкості стягнень, які передбачені законом, в плані забезпечення прав особи та стандартів доказування має прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства, в тому числі і до додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні.
ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явниким ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: підвищена жвавість мови, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук.Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на визначення стану наркотичного сп?яніння водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.
Таким чином, доказуванню підлягають всі обставини, які є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Відповідно до п.п. 7, 8, 12, 13 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.
Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді не дотримався зазначених вимог закону танеобґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.
З переглянутого відеозапису, доданого до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції 28.03.2024 року. На вимогу працівника поліції пройти огляд на встановлення стану наркотичного сп`яніння, водій ОСОБА_1 протягом всього часу спілкування з працівниками поліції не виказав прямої та чіткої відмови від проходження огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, яка б була зафіксована на спеціальний технічний засіб або у присутності двох свідків. Натомість, із долученого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд (Clip-1, починаючи з 0:05:30). Після чого працівником поліції майже 40 хвилин складалось Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння. Після складення вказаного Направлення працівниками поліції було вирішено «везти його, а то час тікає» до медичної установи для проходження такого огляду. При цьому, про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння працівник поліції самостійно оголосив, що було зафіксовано на долучений відеозапис до матеріалів справи (Clip-3, починаючи з 0:10:01).
Проте, в порушення вимог ст. 266 КУпАП до матеріалів справи відеозапис, на якому зафіксовано відмову саме ОСОБА_1 , не долучено. З матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції при проведенні огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння свідки не залучались. 
Крім того, з долученого до справи відеозапису вбачається, що працівник поліції наголосила про наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння - підвищена жвавість мови, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Проте, відеозапис не містить даних про те, яким саме чином були виявлені ці ознаки. Більш того, відеозаписом навпаки зафіксована адекватна, відповідно до ситуації, яка склалась, поведінка ОСОБА_1 , і його логічні, послідовні відповіді на питання поліцейських. Під час демонстрації працівнику поліції даних додатку Дія зі смартфону тремтіння пальців чи рук ОСОБА_1 не вбачається. Висновок працівника поліції про неприродну блідість обличчя ОСОБА_1 слід вважати суб`єктивним. Оскільки він також не підтверджується даними відеозапису.
Підсумовуючи вищенаведене, суд погоджується з доводами апелянта, що із переглянутого відеозапису не можливо встановити, що саме ОСОБА_1 чітко висловив відмову від проходження огляду щодо встановлення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі. Натомість встановлено порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП, тягне недійсність такого огляду.
Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від необхідності доводити свою непричетність до вчинення порушення.
Отже, оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді? встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні, а згідно з ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова судді 1-ї інстанції – скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП – закриттю на підставі п. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, та на підставі п. 1 ст.247 КУпАП провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                Г.А. Гришин