КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №370/1648/23                                                                                      Головуючий у І інстанції - Косенко А.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/3018/2025                                         Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
10 квітня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Садове товариство «Івушка» на рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 травня 2024 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Садове товариство «Івушка» про відшкодування шкоди,-
 
установив:
 
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Макарівського районного суду Київської області із позовом до ОК «СТ «Івушка» про відшкодування шкоди.
В обґрунтування вимог позову зазначала, що вона є власником земельної ділянки, що знаходиться в межах ОК «СТ «Івушка». 
На вказаній земельній ділянці збудовано садовий будинок. 
Передача електричної енергії від постачальника - Макарівського РЕМ ПАТ «Київобленерго» до будинку здійснюється через ОК «СТ «Івушка». 
Однак, в 2018 році відповідач незаконно здійснив відключення житлового будинку від електропостачання. 
З метою відновлення порушеного права, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом порушеного права. 
За результатами судового розгляду судом було задоволено позовні вимоги та зобов`язано ОК «СТ «Івушка» підключити електроенергію до садового будинку. 
В результаті чого, приблизно 3,5 роки на садовій ділянці позивача була відсутня електроенергія. 
В той же час, на вказаній ділянці знаходиться садовий будинок, закладено сад, посаджені багаторічні рослини. 
Все це потребує постійного догляду. 
Однак залишатись проживати, хоча б і тимчасово, в будинку позивач не мала змоги за відсутності електроенергії, адже не можливо було зберігати продукти у холодильнику, обігрівати будинок, поливати дерева. 
З метою зняття вказаної проблеми, хоча б частково, ОСОБА_1 змушена була проводити додаткові витрати: необхідність отримання у користування бензогенератора та витрати на забезпечення його бензином.
Крім того, позивач у своїй позовній заяві вказує на те, що вона з 13 травня 2014 року перебуває на пенсії. 
Увесь свій час вона віддала належному виконанню своїх трудових функцій. 
Для того щоб на пенсії реалізувати своє право на відпочинок було побудовано садовий будинок в затишному місці. 
Вона увесь час мріяла закласти сад та розводити квіти, щоб на пенсії відпочити на природі. 
Однак, її мріям умисно та з порушенням законодавства перешкодило ОК «СТ «Івушка», яке незаконно відключило постачання електричної енергії до садового будинку. 
Робота в саду та догляд за квітами стало для неї на пенсії улюбленою справою - це можливість створити щось красиве, що милує око не лише їй але й іншим і дозволяє також відволіктись від проблем.
Проте, в результаті незаконних дій відповідача, позивачка втратила таку можливість та усі її очікування були самим відверто незаконним способом знищені - спокійний відпочинок, зайняття улюбленою справою. 
В результаті таких дій вона зазнала значних моральних страждань, що негайно вилились в хворобливий стан та погіршення її самопочуття. 
В результаті такого поганого психічного стану різко загострились хвороби, вона була змушена звертатись до лікарів та проходити курси лікування.
Таким чином, вважає, що ОК «СТ «Івушка», окрім матеріальної шкоди, також завдало їй моральної шкоди, що мали наслідком порушення нормального розкладу життя, звичок та в результаті негативно вплинуло на стан її здоров`я, в зв`язку з чим й звернулася до суду.
Просила суд, стягнути з ОК «СК «Івушка» на її користь матеріальну шкоду у розмірі 2136,04 грн., моральну шкоду у розмірі 100000 грн. та понесені судові витрати.
Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 16 травня 2024 року зазначений вище позов задоволено частково.
Стягнуто з ОК «СТ «Івушка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 30000 грн.
Стягнуто з ОК «СТ «Івушка» на користь ОСОБА_1 788,29 грн. судового збору.
В решті позовних вимогах відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, ОК «СТ «Івушка» звернулося до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що воно є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального прав, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначило, що в рішенні не надано чіткого обґрунтування та не зроблено аналізу наявності моральної шкоди в позивача.
Суд не визначив в чому конкретно полягає моральна шкода позивача, а позивач, в свою чергу, жодним належним доказом не довів наявність такої моральної шкоди.
Крім цього, суд першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного рішення, не врахував принцип тягаря доказування в сфері компенсації моральної шкоди.
З свого боку, відповідач навів обставини які доводять відсутність протиправності та вини, а позивач не надав суду жодних доказів які доводили б наявність моральної шкоди як такої та не надав чітких доказів наявності причинного зв`язку.
Також, судом першої інстанції не було надано оцінку доводам відповідача про пасивну поведінку позивача у вирішенні проблемної ситуації.
В оскаржуваному рішенні суд жодним чином не обґрунтував чому саме сума у розмірі 30000 грн є достатньою і відповідною компенсацією моральної шкоди позивача.
Просило суд, скасувати рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 травня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у позові в повному обсязі.
На вказану апеляційну скаргу ОСОБА_1 подала відзив, в обґрунтування якого зазначила, що відповідач у справі незаконно відключив будинок позивачки від електропостачання.
Незаконне відключення тривало близько 4 років.
Незважаючи на рішення суду, відповідач в добровільному порядку рішення суду не виконав.
Дії відповідача унеможливили користуватись майном та порушило нормальний режим життя позивача - на земельній ділянці знаходиться власність позивача, якою остання не могла користуватись.
Вказані наслідки не могли не вплинути на душевний стан особи.
Ці обставини були встановлені судом першої інстанції та не спростовані відповідачем.
Вважає помилковою позицію відповідача, що позивач повинен надати конкретні докази моральної шкоди.
Зазначає, що розмір моральної шкоди, як і сама шкода - величина індивідуальна, яка залежить від особи потерпілого, а суд лише може її скоригувати.
При вирішенні питання про накладення стягнення суд керувався обставинами встановленими в інших справах.
Просила суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 травня 2024 року залишити без змін.
На вказаний відзив ОК «СТ «Івушка» надало відповідь.
Зазначило, що в оскаржуваному рішенні суд не виявив і не визначив які саме докази підтверджують наявність моральної шкоди, а позивач не надав докази які підтверджували б наявність такої шкоди.
У даній справі позивач прямо заперечує наявність у себе тягаря доказування, що суперечить практиці Верховного Суду.
Позивач не виконала умови свого тягаря доказування, а отже прийняте рішення є протиправним і прямо суперечить сталій практиці Верховного Суду.
Звертає також увагу на те, що матеріали справи не містять доказів незаконності (протиправності) дій відповідача.
Позивач не надав належних доказів які свідчать про протиправність дій відповідача, жодний документ наданий позивачем не встановлює факт незаконності (протиправності) дій відповідача.
Просило скасувати рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0600 га, розташованої в СТ «Івушка», що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ЯГ №213886 від 25 липня 2006 року.
ОСОБА_1 є власником садового будинку який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 02 червня 2006 року.
Відповідно до копії рішення Київського апеляційного суду, справа №761/3726/19 від 23 грудня 2021 року, вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом до ОК «СТ «Івушка», третя особа: Макарівський районний підрозділ ПАТ «Київобленерго», про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дії. 
Апеляційний суд залишаючи рішення Макарівського районного суду Київської області від 31 серпня 2020 року без змін, виходив з наступного, а саме з того, що «матеріали справи не містять доказів щодо повідомлення позивача про збільшення розміру оплати за спожиту електроенергію, повідомлення про розмір заборгованості та, що припис не був вручений позивачу, не здійснено звірку лічильників, з метою встановлення розміру заборгованості, що в сукупності свідчить про неможливість оплати позивачем заборгованості за електроенергію у строки встановлені відповідачем, тому останнім було передчасно відключено позивача від електроенергії».
В результаті чого Апеляційну скаргу ОК «СТ «Івушка» залишено без задоволення.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову у даній справі, суд першої інстанції керувався тим, що існує зв`язок між вказаними обставинами: діяння відповідача та негативними наслідками для позивача, а саме: використання нерухомого майна, особливо для проживання, в повній мірі неможливо без забезпечення його електричною енергією. 
Саме по собі припинення електропостачання приводить до обмеження права власності через обмеження право користування майном. 
В той же час, власність зобов`язує і кожен власник зобов`язаний здійснювати нагляд та тримання наявного в нього майна, таким чином, позивачка змушена була змінювати свої звички, усталений ритм життя та здійснювати догляд, утримання власного майна без наявності електроенергії, що також потягнуло за собою завдання моральних збитків.
Суд погодився з правом позивачки на відшкодування завданих їй моральних страждань, але сума в розмірі 100000 грн., яку просила позивачка, не аргументована належним чином, адже відповідно до виписок із медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого №7402563, №7402850 у ОСОБА_1 є окремі хронічні хвороби, проте їх зв`язок з відключенням останньої від електромережі судом не було встановлено.
Враховуючи те, що позивачка пенсіонер, мріяла закласти сад та розводити квіти, щоб на пенсії відпочити на природі, однак, її мріям перешкодило передчасне відключення від електроенергії, що встановлено постановою Київського апеляційного суду, справа №761/3726/19 від 23 грудня 2021 року, таким чином вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди на думку суду першої інстанції, мають бути задоволені частково, зокрема у розмірі 30000 грн.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди у вказаному розмірі, з огляду на наступне.
Частинами 1, 2 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 
Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдана, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про спричинення моральної шкоди позивачу, яка виразилася у відсутності тривалого часу можливості користуватися електричною енергією, що порушило звичний уклад життя позивача та завдало моральних страждань.
Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 31 серпня 2020 встановлено, що ОК «СТ «Івушка» не доведено наявності законних підстав для відключення споживача від мережі постачання електричної енергії та наявності заборгованості за спожиту електроенергію.
Крім того, постановою Київського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року, рішення Макарівського районного суду Київської області від 31 серпня 2020 року залишено без змін.
Тому, наявні підстави порушення відповідачем права позивача на споживання електроенергії.
Твердження апелянта про те, що позивачем не доведено заподіяння йому відповідачем моральної шкоди, спростовується наступним.
Частинами 1 статті 16 та статті 23 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
Так, вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.
Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №216/3521/16-ц (провадження № 14-714 цс19).
Таким чином, враховуючи те, що судом встановлено порушення прав позивача, то він має право на відшкодування моральної шкоди, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим в судових засіданнях доказам та обґрунтовано дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що відповідно до практики ЄСПЛ, розмір моральної шкоди в аналогічних справах встановлюється на рівні 1500-3000 Євро, а тому стягнуті судом першої інстанції в якості відшкодування моральної шкоди 30000 грн., що еквівалентно близько 900 Євро, є явно обґрунтованим, враховуючи обставини справи, в тому числі тривале невиконання остаточного рішення суду відповідачем. 
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Оскільки дія оскаржуваного рішення була зупинена ухвалою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року та у зв`язку із залишенням рішення суду першої інстанції без змін, необхідно поновити його дію.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Садове товариство «Івушка» залишити без задоволення. 
Рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 травня 2024 року залишити без змін. 
Поновити дію рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 травня 2024 року.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

 
Суддя-доповідач                                                      К.П. Приходько

Судді                                                                         Т.О. Писана

С.О. Журба