ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2025 р. 	Справа № 440/12110/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Присяжнюк О.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, по справі № 440/12110/24
за позовом    Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба  
до      ОСОБА_1                         
про відшкодування витрат пов`язаних з навчанням, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (далі – позивач, ХНУПС) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просив:
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба заборгованість у розмірі 42 771,88 грн, на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року позов задоволено.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки відповідач не писав жодної заяви на вступ, вступних іспитів  не здавав, ВЛК не проходив, фактично до навчання не приступав.
Окрім того, ОСОБА_1 контракт з ХНУПС ім. І. Кожедуба, як і рапорт на відрахування, які містяться в матеріалах справи, не підписував, а підпис, який міститься на копіях вказаних документів, не його.
Вказує, що проти власної волі 08.08.2024 був направлений до ХНУПС для проходження навчання. По прибуттю до ХНУПС, відповідач написав рапорт про відмову від складання вступних іспитів, жодних вступних іспитів не складав, контракт на проходження навчання відмовився підписувати.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 рапортом від 22.04.2024, на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 ,  клопотав перед вищим командуванням про надання дозволу на зарахування кандидатом на вступ до ХНУПС ім. І. Кожедуба на денну форму навчання.
Згідно з заявою від 11.07.2024, складеною на ім`я начальника ХНУПС, вступник ОСОБА_1 просив допустити до участі в конкурсному відборі на навчання за денною формою здобуття освіти, для здобуття ступеня бакалавр.
09.08.2024 між Міністерством оборони України в особі бригадного генерала ОСОБА_2 та молодшим сержантом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, за умовами якого молодший сержант ОСОБА_1 добровільно бере на себе зобов`язання проходити військову службу (навчання) у ХНУПС (абз.1 п.1); … відшкодувати Міністерству оборони України витрати пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого начального закладу у випадках, визначених частиною 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (абз.6п.1). (а.с.10-12)
Наказом Харківського національного університету повітряних сил ім. І.Кожедуба від 09.08.2024 №232, з 09.08.2024 зараховано до списків змінного складу університету за посадою курсант молодшого сержанта ОСОБА_1 .
Рапортом від 12.08.2024 ОСОБА_1 просив у начальника курсу відрахувати з університету, через небажання продовжувати навчання. З порядком відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти ознайомлений. (а.с.17)
Наказом Харківського національного університету повітряних сил ім. І.Кожедуба від 11.09.2024 №267, молодшого сержанта ОСОБА_1 , курсанта 1-го курсу, відраховано від подальшого навчання через небажання продовжувати навчання, з 12.09.2024 припинено чинність дії контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем. Наказано стягнути суму у розмірі 42 771 грн. 88 коп. за період навчання в університеті. (а.с.12зворот) 
Фактичні витрати пов`язані з утриманням курсанта ОСОБА_1 складають: 
- по грошовому забезпеченню – 38 473,17 грн.; 
- по продовольчому забезпеченню – 3 994,12 грн.; 
- по медичному забезпеченню – 304,59 грн.;
Всього: 42 771,88 грн., що підтверджується загальним розрахунком №2037 від 11.09.2024, виданим ХНУПС, з яким мол. сержант ОСОБА_1 ознайомлений 11.09.2024 та зобов`язався  добровільно відшкодувати витрати на утримання в університеті не пізніше п`ятнадцяти днів з дати видання наказу про відрахування, про що свідчить особистий підпис . (а.с.13)
Рапортом від 12.09.2024 ОСОБА_1 просив дозволу про відшкодування заборгованості у розмірі 42 771, 88 грн., частинами щомісячно в розмірі 5000 грн. до повного відшкодування. (а.с.17зворот)
У період з 09.08.2024 (наказ №232) по 12.09.2024 (наказ №267) ОСОБА_1 проходив навчання у ХНУПС в якості курсанта, що підтверджується військовим квитком ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 .
Оскільки відповідачем, добровільно, витрати з навчання не відшкодовані, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач будучи обізнаним про обов`язок відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, та з сумою, яка підлягає відшкодуванню, не відшкодовував витрати, пов`язані з його утриманням у Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба в сумі 42 771,88 грн., відтак, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з таких підстав.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суспільні відносини з приводу проходження громадянами України військової служби, у тому числі і під час навчання у вищих військових навчальних закладах, врегульовані Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до положень частини 6 статті 2 Закону №2232-XII до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).
Згідно з пунктом 3 частини 1, частини 3 статті 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу-для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.
Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Статтею 25 Закону №2232-XII визначено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів (частина перша).
Згідно з частиною п`ятою статті 25 Закону № 2232, з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону.
Частиною десятою статті 25 Закону № 2232 установлено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.
У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964 (далі - Порядок № 964).
За п. 3 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом із Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки.
Розрахунок фактичних витрат здійснюється закладом вищої освіти згідно з нормами утримання курсантів (п. 4 Порядку № 964).
За абз. 1, 2 пункту 6 Порядку № 964 витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю: курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання.
У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку (п.7 Порядку № 964).
На виконання вимог пункту 3 Порядку № 964 наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534 затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі - Порядок № 419/831/240/605/537/219/534).
За змістом пункту 2.1. Порядку №419/831/240/605/537/219/534 відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі (далі - ВНЗ), а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання. 
Відповідно до пункту 2.3 Порядку № 419/831/240/605/537/219/534 у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ. У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ.
Отже, у разі укладення контракту про проходження військової служби між вищим військовим навчальним закладом, військовим навчальним підрозділом вищого навчального закладу та курсантом та проходження ним військової служби (навчання) на останнього покладаються відповідні обов`язки, передбачені чинним законодавством України та контрактом. В разі дострокового розірвання контракту курсант зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі.
За умовами укладеного між позивачем та відповідачем контракту відповідач зобов`язався відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі, в якому проходить військову службу (навчання), у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмову від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу.
Колегією суддів встановлено,  що ОСОБА_1 відраховано від подальшого навчання у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, про що свідчить витяг з наказу начальника ХНУПС від 11.09.2024 №267.
Про  обов`язок відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі відповідач був обізнаний та надав свою згоду, про що свідчить контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, підписаний особисто відповідачем, а також загальний розрахунок №2037 від 11.09.2024 коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , який містить підпис відповідача. 
Доводи апелянта, що підписи на  контракті та рапортах, зроблені не ним та не відповідають його підпису, колегія суддів вважає не доведеними належними доказами.
Встановлення приналежності підпису конкретній людині здійснюється за допомогою почеркознавчої експертизи, яка проводиться експертом.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної не заявлялось клопотання про призначення експертизи для з`ясування приналежності підписів зроблених на контракті, рапортах та інших документах ОСОБА_1 . 
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.  Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч.2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Враховуючи вищевикладене, належних доказів на підтвердження висновків щодо неналежності підпису судом не встановлено.
Як вірно встановлено судом першої інстанції відповідачем не відшкодовані витрати пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у сумі 42  771,88 грн. в добровільному порядку, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба понесених витрат.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 19.12.2024 по справі № 440/12110/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц    О.В. Присяжнюк