ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1669/25 Справа № 216/279/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - ОНОПЧЕНКО Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       28 квітня 2025 року                                                                м. Кривий Ріг        

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Остапенко В.О.
суддів – Зубакової В.П., Корчистої О.І.
сторони:
позивач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз»
відповідач ОСОБА_1 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2024 року, яке ухвалено суддею Онопченко Ю.В. в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 24 жовтня 2024 року, 

ВСТАНОВИВ:

В січні 2024 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу.
В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 1 глави 6 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 (далі – Кодекс), рахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.
Газовий рік – період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.
Замовлена потужність по об`єкту відповідача на 2022 рік визначена з фактичного обсягу споживання природного газу за газовий рік з 01.01.2020 по 01.10.2021 та складає 2229,52 м.куб. Замовлена потужність по об`єкту відповідача на 2023 рік визначена з фактичного обсягу споживання природного газу за газовий рік з 01.10.2021 по 01.10.2022 та складає 884,46 м.куб.
Місячна вартість за послугу з розподілу природного газу з 01.01.2022 визначається 2229,52 м.куб розділено на 12 місяців, помножено на тариф 0,636 грн (з 01.01.2022 (затверджений постановою НКРЕКП від 22.12.2021 № 2756), та складає 118,16 грн, яку необхідно сплачувати до 20 числа (включно) місяця, в якому надається послуга з розподілу природного газу.
Місячна вартість за послугу з розподілу природного газу з 01.01.2023 визначається 884,46 м.куб розділено на 12 місяці, помножено на тариф 0,636 грн (з 01.01.2022 затверджений постановою НКРЕКП від 22.12.2021 № 2756), та складає 46,88 грн, яку необхідно сплачувати до 20 числа (включно) місяця, в якому надається послуга з розподілу природного газу.
Станом на 31.07.2023 заборгованість відповідача за послугу розподілу природного газу за період з 01.02.2022 по 31.07.2023 склала 1477,12 грн. Відповідач у встановленому порядку повідомлений про існування боргу, однак борг не погасив, договір про реструктуризацію існуючого боргу не уклав, а тому представник позивача просив суд задовольнити позов.
Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2024 року позовну заяву АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» заборгованість за послугу з розподілу природного газу за період з 01.02.2022 по 31.07.2023 в розмірі 1477,12 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684 грн.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що копії документів, долучених позивачем до позову, стосуються саме газопостачання та підписані відповідачем у 2014 році, а не розподілу газу. Договір про розподіл газу відповідач не підписував та не має власного примірника оригіналу Типового договору. Відповідач не отримував жодних рахунків від позивача, користується газом, так як відповідно до Конституції України надра належать народу України. Всі газові комунікації перебувають в територіальній громаді, тому невідомо яким чином ці комунікації може використовувати позивач.
Вважає, що довідка-розрахунок за послуги з розподілу природного газу, надана позивачем, не є належним та допустимим доказом, оскільки є внутрішнім документом установи, з останньої не можливо встановити даних про здійснені операції, номер лічильника, де встановлений, також відсутні щомісячні квитанції та платіжні доручення, акти звірок.
Посилається на відсутність в матеріалах справи заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу, а також доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 спожив саме той природний газ, який розподілив (перемістив) відповідачу позивач і що позивач є єдиним діючим постачальником природного газу для відповідача.
       Зазначає, що споживач ОСОБА_1 сумлінно сплачує за газоспостачання ТОВ «ГК Нафтогаз України», за 2023-2024 роки ним сплачено більше ніж 40000 грн. Вважає, що ним за послуги газопостачання сплачено двічі, перший раз податками до місцевого і державного бюджету, вдруге - ТОВ «ГК Нафтогаз України». 
Також вважає Постанови НКРЕКП нікченими, нечинними і недіючими, оскільки останні не зареєстровані в Мінюсті (відповідно до Конституції та Указу Президента), тому не набули чинності. Вважає, що відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» сторонами договору є замовник та оператор газорозподільної системи, а не споживач.
       Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст.7, ч. 1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що пунктом 2 глави 2 розділу І Кодексу визначено, що оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії.
Відповідно до постанови НКРЕКП № 1274 від 16.04.2015 про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ АТ «Криворіжгаз», позивачу видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривого Рогу (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривому Розі) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні АТ «Криворіжгаз».
Згідно Інформації про зареєстрованих осіб, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_1 (а.с. 12).
Пунктом 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498.
Відповідно до п. 3 глави 3 Розділу 6 Кодексу договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015.
В пункті 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу зазначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Відповідно до п. 1 глави 6 Розділу 6 Кодексу, рахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюється виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживання та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.
Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.
Для встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи із річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача відповідно до цього Кодексу, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.
Пунктом 2 глави 6 розділу 6 Кодексу визначено, що річна замовна потужність об`єкта (об`єктів) споживання на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.
Відповідно до п. 4 глави 1 розділу 1 Кодексу, газовий рік – період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.
Періодом, для здійснення розрахунків за договором розподілу природного газу є календарний рік (п. 6 глави 6 розділу 6 Кодексу).
Пунктом 7 глави 6 розділу 6 Кодексу передбачено, що оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунку Оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу.
Відповідно до п. 6.6 Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунку Оператора ГРМ.
Замовлена потужність по об`єкту відповідача на 2022 рік визначена з фактичного обсягу споживання природного газу за газовий рік з 01.01.2020 по 01.10.2021 та складає 2229,52 м.куб. Замовлена потужність по об`єкту відповідача на 2023 рік визначена з фактичного обсягу споживання природного газу за газовий рік з 01.10.2021 по 01.10.2022 та складає 884,46 м.куб.
Місячна вартість за послугу з розподілу природного газу з 01.01.2022 визначається 2229,52 м.куб розділено на 12 місяців, помножено на тариф 0,636 грн (з 01.01.2022 (затверджений постановою НКРЕКП від 22.12.2021 № 2756), та складає 118,16 грн, яку необхідно сплачувати до 20 числа (включно) місяця, в якому надається послуга з розподілу природного газу.
Місячна вартість за послугу з розподілу природного газу з 01.01.2023 визначається 884,46 м.куб розділено на 12 місяці, помножено на тариф 0,636 грн (з 01.01.2022 затверджений постановою НКРЕКП від 22.12.2021 № 2756), та складає 46,88 грн, яку необхідно сплачувати до 20 числа (включно) місяця, в якому надається послуга з розподілу природного газу.
Відповідачем вчасно не вносилась оплата за послугу розподілу природного газу, та станом на 31.07.2023 заборгованість за період з 01.02.2022 по 31.07.2023 склала 1477,12 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком (а.с.11).
Листом від 21 серпня 2023 року відповідача було попереджено про заборгованість за послуги розподілу природного газу в розмірі 1477,12 грн (а.с.14).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено вимоги Кодексу, та встановлені зобов`язання по оплаті вартості послуг з розподілу природного газу, що тягне настання цивільно-правової відповідальності винної особи, а тому суд прийшой до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».
Відповідно до пункту 39 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.
Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі Кодекс ГРМ) визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.
Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ:
- договір розподілу природного газу це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу;
- оператор газорозподільної системи це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління;
- споживач природного газу (споживач) фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.
Відповідно до пункту 1 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ, оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, яка видається регулятором.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 1274 від 16 квітня 2015 року ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривого Рогу (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривому Розі) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні АТ «Криворіжгаз» - надано АТ «Криворіжгаз».
У пункті 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ зазначено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.
Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ, договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.
Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.
Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.
Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ, договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633,634,641,642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.
Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).
Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21).
З інформації, яка є у вільному доступі, вбачається, що постановою НКРЕКП від 28 липня 2023 року № 1388, яка набрала чинності 01 серпня 2023 року, зупинено дію ліцензії АТ «Криворіжгаз» на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 29 червня 2017 року № 845, у зв`язку з передачею цілісного майнового комплексу з розподілу природного газу іншому суб`єкту господарювання, який отримав відповідну ліцензію, - Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України». 
Апеляційним судом встановлено, що на момент виникнення та існування спірних правовідносин, а саме з 01 лютого 2022 року по 31 липня 2023 року, оператором газорозподільної системи в межах території міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі відповідної ліцензії є АТ «Криворіжгаз», а ОСОБА_1 є споживачем послуг природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , та який фактично споживає природний газ.
Вказане зі свого боку свідчить про існування між сторонами договірних правовідносин, оформлених шляхом приєднання побутового споживача до Типового договору розподілу природного газу.
Колегія суддів вважає, що посилання відповідача на відсутність укладеного договору не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Так, акцептування відповідачем договору про розподіл природного газу, а отже і факт приєднання побутового споживача ОСОБА_1 до умов зазначеного договору відбулось шляхом вчинення ним дій, зокрема щодо отримування останнім послуг з постачання природного газу, що ним не заперечувалося, та оплатою відповідачем вказаних послуг, на що останній вказує в апеляційній скарзі, отже, відповідно, ОСОБА_1 отримував також і послуги з розподілу природного газу до об`єкта газопостачання, однак не сплачував вартість отриманих ним послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість перед АТ «Криворіжгаз» у розмірі 1 477,12 грн.
Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Розрахунок вказаної заборгованості здійснено позивачем за період з лютого 2022 року по липень 2023 року відповідно до вимог Кодексу ГРМ, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, та тарифів, встановлених на послуги розподілу природного газу для АТ «Криворіжгаз» у відповідні періоди, об`ємів споживання відповідачем природного газу.
Відповідач зазначеного розрахунку не спростував та своїх контррозрахунків під час розгляду справи суду не навів.
Отже, встановивши, що у спірний період оператором газорозподільної системи на території м. Кривий        Ріг на підставі відповідної ліцензії є АТ «Криворіжгаз», а ОСОБА_1 споживачем послуг природного газу за відповідною адресою, беручи до уваги, що відповідач фактично споживав природний газ, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про існування між сторонами договірних правовідносин, оформлених шляхом приєднання побутового споживача до Типового договору розподілу природного газу та правомірно стягнув 1 477,12 грн заборгованості за розподіл природного газу.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач звертався з письмовою заявою про припинення йому послуг з розподілу природного газу або розірвання договору розподілу до оператора ГРМ.
Інші доводи апеляційної скарги, на думку апеляційного суду, є необґрунтованими, базуються на суб`єктивному сприйнятті скаржником норм і положень чинного законодавства та спрямовані на ухилення відповідача від виконання зобов`язання.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2024 року залишити без задоволення.
Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 28 квітня 2025 року.

Головуючий

Судді