П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 522/20168/24-Е	

                                                                                                                                  Головуючий в 1 інстанції: Чорнуха Ю. В.
                                                                                                                                  Час і місце ухвалення:   м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –  Лук`янчук О.В.
суддів                       –  Бітова А. І.
                                    –  Ступакової І. Г.
 при секретарі –  Потомському А. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Сафоненко Артема Володимировича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до поліцейського управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Сафоненко Артема Володимировича, Департаменту патрульної поліції, в якому просила скасувати постанову поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Сафоненка Артема Володимировича серії ЕНА № 2625370 від 17.07.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 2 ст. 140 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ОСОБА_1   не було  належним чином  повідомлено про  час та  місце розгляду  справи,  що позбавило  її можливості  здійснювати свій  захист,  надати додаткову  інформацію,  свої доводи,  міркування та  заперечення,  а також  інші дії,  які могли  би вплинути  на результат  розгляду справи. За правилами  статті  277-2  КУпАП повістка  особі,  яка притягається  до адміністративної  відповідальності,  вручається не  пізніш як  за три  доби до  дня розгляду  справи в  суді,  в якій  зазначаються дата  і місце  розгляду справи.  
Вважає,  що відсутні  належні докази,  якими можливо  підтвердити факт  вчинення позивачкою адміністративного правопорушення,  передбаченого ч.  2  ст.  140  КУпАП,   зокрема:  відсутні докази того,  що шлагбауми,  про які  йдеться в  постанові,  були розміщені  та належать  саме ТОВ  «БЛЕК СІ  РІВ`ЄРА», того, що оплата за проїзд через шлагбауми здійснювалася ТОВ «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА». Оскільки ТОВ «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА» не є власником шлагбаумів та не є отримувачем оплати за проїзд, тому ОСОБА_1 , як директор ТОВ «БЛЕК СІ РІВ`ЄРА» не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Сафоненка Артема Володимировича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху – задоволено частково.
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА № 2625370, винесену поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції Сафоненко Артемом Володимировичу, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 2 ст. 140 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 484,50 гривні (чотириста вісімдесят чотири гривні 50 коп.) судового збору.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги вказано про доведеність управлінням порушення позивачкою вимог ч. 2 ст. 140 КУпАП. Вимоги апеляційної саги обґрунтовано  по-суті вчиненого адміністративного правопорушення, зокрема вказано що факт вчинення адміністративного правопорушення гр. ОСОБА_1 підтверджується фото-файлами, відеозаписами, Витягами, листами, актами, схемами та іншими матеріалами, які сторона відповідача надавала до суду першої інстанції, однак судом враховано їх не було.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.
Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції з огляду на розгляд справи за відсутності позивача, якого не було своєчасно сповіщено про розгляд справ, прийшов до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2625370 є такою, що винесена з порушенням встановленої процедури розгляду справи, що є підставою для її скасування.
При цьому зазначив, що належним відповідачем у цій справі є саме Департамент патрульної поліції, а не посадова особа, яка склала оскаржувану постанову. Тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до  ст. 245 КУпАП  завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.
Законом України «Про Національну поліцію»  передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
За змістом п. 1-2 ч. 1  ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень  Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно з ч.ч. 1, 2  ст. 222 КУпАП  органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні  правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, в тому числі відповідальність за які передбачена ч. 2 та ч.3  ст. 140 КУпАП.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до  Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII «Про дорожній рух»  встановлюють  Правила дорожнього руху, затверджені  постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306  (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до частини 5  статті 14 Закону України «Про дорожній рух»  учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього  Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до  ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух»  до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належать: участь у реалізації в межах своїх повноважень державної політики у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечення безпеки дорожнього руху; організація супроводження і забезпечення безпечного руху транспортних засобів спеціального призначення; погодження відповідно до вимог цього  Закону, інших законодавчих актів проектів на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, залізничних переїздів, комплексів дорожнього сервісу та інших споруд у межах відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг; погодження поданих у встановленому порядку пропозицій стосовно обладнання засобами організації дорожнього руху місць виконання дорожніх робіт, проектів та схем організації дорожнього руху, маршрутів руху пасажирського транспорту, маршрутів організованого руху громадян і місць їх збору, порядку проведення спортивних та інших масових заходів, які можуть створити перешкоди дорожньому руху; габаритні параметри яких перевищують нормативні; здійснення контролю за безпекою дорожнього руху під час надання послуг з перевезення пасажирів чи вантажів, у тому числі небезпечних, додержанням законодавства у зазначеній сфері, розробленням і видачею в установленому порядку документів щодо погодження маршрутів руху транспортних засобів під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів; інформування учасників дорожнього руху про фіксацію фактів правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі. Національна поліція також здійснює контроль за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, виконанням установлених Кабінетом Міністрів України правил паркування транспортних засобів у частині забезпечення безпеки дорожнього руху на майданчиках для паркування, а у випадках та порядку, визначених законом, тимчасово затримує і доставляє транспортний засіб, у тому числі з використанням спеціальних транспортних засобів (коли розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), на спеціальні майданчики чи стоянки для тимчасового зберігання, відповідно до закону тимчасово вилучає посвідчення водія.
Відповідно до п. 1.5  Правил дорожнього руху, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
Згідно із ч.2  ст. 140 КУпАП  порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування, тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Судом встановлено, що 17.07.2024 поліцейський 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старший сержант поліції Сафоненко Артем Володимирович склав постанову серії ЕНА № 2625370 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суть обставин правопорушення: 17.07.2024 17:43:57 с. Фонтанка, бульвар Лісовий кут провулок Травневий громадянин, будучи відповідальною особою, а саме директором ТОВ «Блек Сі Рів`єра» допустила розміщення перешкоди у дорожньому русі у вигляді шлагбаума без погодження з підрозділом національної поліції, чим порушив п. 32.1. – порушення здійснення пасажирських перевезень за встановленим маршрутом руху. У тексті постанови зазначено, що до неї додається 471528. 
При цьому, згідно даної постанови, підписи особи, яку притягнуто до відповідальності, у постанові відсутні, як і відсутній запис про відмову від підпису.
Головним аргументом позивача в частині процедурних питань при зверненні до суду з позовом є те, що  розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся без її участі, оскільки вона не була повідомлена про розгляд справи.
Колегія суддів надаючи оцінку таким доводам з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів приходить до наступного.
Як передбачено  статтею 280 КУпАП,  орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами частини першої  статті 268 КУпАП  особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Колегія суддів наголошує, що закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у тому числі, й на участь у розгляді її справи, положення  КУпАП  містять певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.
Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.
Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених  Конституцією України  та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30.09.2019 року у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 року у справі №05/7145/16-а, від 21.05.2020 року у справі №286/4145/15-а, від 3103.2021 року у справі №676/752/17 та від 25.05.2022 року у справі №465/5145/16-а.
У постановах Верховного Суду у справах №813/3415/18 від 12.06.2019 та №482/9/17 від 30.01.2020 висловлено правову позицію щодо повідомлення особи про розгляд справи про застосування адміністративного штрафу.
Так, касаційний суд вказав, особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.
Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.
Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи.
Так, з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції неодноразово з різних управлінь патрульної поліції витребовувалися докази зокрема вручення ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення застосоване щодо неї за ч. 2 ст. 140 КУпАП.
На виконання вимог ухвали суду першої інстанції було надано повідомлення про запрошення до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції вих. № 17267 від 16.07.2024 (надалі – Повідомлення про запрошення), у якому директора ТОВ «Блек Сі Рівєра» Корецьку Антоніну Анатоліївну запрошують з`явитись до Управління патрульна поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції 17.06.2024 о 17:00 годині для встановлення обставин справи про адміністративне правопорушення, яке мало місце 16.07.2024 за адресою: Одеська область, с. Фонтанка, вул. Лісовий бульвар та вул. Проминад 1, та складання матеріалу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 140 КУпАП ч. 1 ст. 139 КУпАП.
Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що повідомлення про запрошення складено 16.07.2024 - за день до винесення оскаржуваної постанови.
Проте, як до суду першої інстанції так і до суду апеляційної інстанції не надано доказів вручення позивачці такого повідомлення або про повідомлення останньої про розгляд справи у іншій передбачений законодавством спосіб.
Тобто, розгляд справ відбувся за відсутності позивача, якого не було своєчасно сповіщено про розгляд справ.
Посадовими особами патрульної поліції не вжито належних заходів для вчасного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про правопорушення, не розглянуто заявлених клопотань та не відкладено розгляд справи, тобто суб`єктом владних повноважень не виконано належним чином обов`язку для забезпечення реалізації позивачем його прав.
Колегія суддів вважає, що позбавлення заінтересованої особи можливості взяти участь у розгляді скарги, яка стосується його безпосередньо, є істотним порушенням процедури розгляду скарги, яке ставить під сумнів безсторонність (неупередженість), повноту перевірки та обґрунтованість рішення.
Апеляційний суд зауважує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням установленої процедури, яка створює умови об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не вжито належних дій щодо завчасного повідомлення позивача (його представника) про час та місце розгляду справи (04.10.2024), надання реальної можливості позивачу реалізувати право на ознайомлення з матеріалами справи, скористатися правовою допомогою, розгляд справи відкладено не було та одразу винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, тому колегія суддів дійшла висновку, що такі обставини вказують на порушення працівником патрульної поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є самостійною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ББА №174541 від 10.04.2024.
Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у постановах від 18 лютого 2020 року в справі №524/9827/16-а та від 26 травня 2020 року в справі № 640/16220/16-а.
Крім того, колегія суддів зазначає, що в доводах  апеляційної скарги не наведено обґрунтувань та доказів в частині дотримання процедури розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, натомість викладено доводи по суті вчиненого правопорушення.
Водночас, порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови, а тому судом оцінка наявності або відсутності в діях позивачки ознак адміністративного проступку не надається.
Таким чином, доводи та міркування, викладені в  апеляційній скарзі спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Отже, доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 313, ст.315, 316, 321, 322, 325, 327, 329 КАС України, колегія суддів,- 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.  
Повний текст постанови складено та підписано 20 травня 2025 року . 

Головуючий суддя:                                                                                 О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                    А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                    І. Г. Ступакова