ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №336/3009/24                         Головуючий в 1 інст.Петренко Л.В.
Провадження №33/807/107/25                                 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.3 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року                                                місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 04 липня 2024 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на 15 (п`ятнадцять) діб, без позбавленням права керування транспортними засобами та без конфіскації транспортного засобу,
стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно з постановою суду, 19 березня 2024 року о 23 год. 20 хв. в м.Запоріжжі вул.Ігоря Сікорського, 225, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ LANOS державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом припаркування транспорту без порушення ПДР України, про повторність попереджений, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.3 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, а лише висловив незгоду з підозрою поліцейського.
Зауважує на тому, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб він мав пройти на вимогу поліцейського.
Апелянт вважає, що оскільки в протоколі не сформульовано, який саме огляд він мав пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп`яніння чи наркотичного) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров`я), він не мав можливості надати однозначну відповідь (погоджується чи відмовляється). 
На думку апелянта, невірне і нечітке формулювання суті правопорушення порушило його право на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле. 
Також, вказує, що у протоколі не зазначено, що йому пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також те, що він відмовився від проходження такого огляду. Також в протоколі не зазначено, що він відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров`я.
За вказаних обставин, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП .
Наголошує на тому, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.
Посилається на відсутність в матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв його у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.
Окрім цього, зазначає, що судом неправильно зазначено дату його народження, не зазначено його ідентифікаційний код, йому взагалі було невідомо про накладення на нього адміністративного стягнення, жодних постанов йому не вручалося та в суд не викликали.

В судове засідання, призначене на 28 березня 2025 року, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки до суду апеляційної інстанції не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання від останнього до суду також не надходило.
Суд апеляційної інстанції неодноразово відкладав апеляційний розгляд провадження за для виклику ОСОБА_1 , останній викликався до суду шляхом направлення судової повістки за адресою, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення, яка повернулась до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання», а також за допомогою оголошення на сайті Судової влади України. 
Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції враховує практику Великої Палати Верховного суду, викладеній у постанові від 23 серпня 2018 року у справі №11-237сап18 згідно з якою, право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч.1 ст.268 та ч.6 ст.294 КУпАП, не є абсолютним.
Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (Заява N3236/03, п.41) від 03 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».
Суд не зобов`язаний сам з`ясовувати причини неявки належно сповіщених учасників справи, оскільки обов`язок повідомити про ці причини і надати докази поважності неявки покладається на учасників справи. 
Судом апеляційної інстанції було вжито всіх можливих заходів для повідомлення ОСОБА_1 та забезпечення його права на особисту участь під час апеляційного розгляду провадження.
Проте, подальше відкладення апеляційного розгляду через неявку ОСОБА_1 може затягнути цей розгляд на невизначений час.
З урахуванням викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 , що узгоджується з положеннями ст.294 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При апеляційному розгляді встановлено таке.
Висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП (порушення вимог п.2.5 ПДР України), засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Винуватість  ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №885556 від 19 березня 2024 року згідно з яким, 19 березня 2024 року о 23 год. 20 хв. в м.Запоріжжі вул.Ігоря Сікорського, 225, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ LANOS державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом припаркування транспорту без порушення ПДР України, про повторність попереджений, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.130 КУпАП;
- у направленні на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 березня 2024 року;
- у довідці, виданій старшим інспектором з од відділу адміністративної практики УПП в Запорізькій області ДПП майора поліції Тонковської О., відповідно до якої гр. ОСОБА_1 має повторність за ст.130 КУпАП (постанова Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09 травня 2023 року за ч.1 ст.130 КУпАП №336/3118/23; постанова Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03 серпня 2023 року за ч.1 ст.130 КУпАП №336/4333/23). ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_2 від 15 березня 2023 року;
- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.
Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №2 УПП в Запорізькій області ДПП капітана поліції Малого Р., згідно з яким, останній доповідає, що під час несення служби в Шевченківському районі 19 березня 2024 року о 23 год. 20 хв. напроти буд.225 по вул.Ігоря Сікорського було зупинено транспортний засіб ЗАЗ LANOS державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Під час перевірки вищевказаного водія було з`ясовано, що ОСОБА_1 керував автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, правопорушення вчинено повторно протягом року, а саме 20 серпня 2023 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП постановою серії ЕАТ №756469. Після чого на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №904432 за ч.5 ст.126 КУпАП. Під час складання адміністративних матеріалів у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження повного медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога водій ОСОБА_1 відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Стосовно водія ОСОБА_1 було складено протокол серії ААД №885556 за ч.3 ст.130 КУпАП. Посвідчення водія не вилучалось. Тимчасовий дозвіл не видавався. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушення ПДР. Про повторність попереджений. Фізична сила та спеціальні засоби не застосувались. Подія зафіксована на бодікамеру №473264, №470054. 
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП (порушення вимог п.2.5 ПДР України), при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними і допустимими.
Згідно з оскаржуваною постановою, в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав.
Як зазначено вище, в судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 також не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду апеляційної інстанції не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання від останнього до суду не надходило.
На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильності висновків суду першої інстанції в частині доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, не спростовують.
Оцінюючи доводи апелянта щодо порушення працівниками поліції процедури проведення огляду на стан сп`яніння, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735(в подальшому Інструкція), згідно з якими, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Розділом 2 вказаної Інструкції встановлено порядок проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів.
Пунктом 12 Розділу 2 Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, що і мало місце у цьому випадку.
З відеозапису події убачається, що у працівників поліції виникла підозра про перебування водія ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння. У зв`язку із цим, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що останній відповів категоричною відмовою. 
При цьому, ОСОБА_1 був повідомлений працівниками поліції про наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу (як про це зазначає апелянт) не є можливим, з урахуванням його специфіки, в т.ч. необхідності проведення лабораторних досліджень, проведення яких згідно з вказаною Інструкцією, є обов`язковим.
Отже, на думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано вимог законодавства про адміністративні правопорушення та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння №1452/735 та після виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння направлено останнього на огляд до відповідного медичного закладу.
Проте, огляд ОСОБА_1 в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою останнього, що підтверджується доказами, долученими до матеріалів справи, а доводи останнього про протилежне є безпідставними та суперечать фактичним обставинам справи.
Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу, а й направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та відеозаписом події.
Зокрема, у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 березня 2024 року зазначено, що працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме:звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу не проводився у зв`язку з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння. В результатах огляду зазначено, що огляд не проводився у зв`язку з відмовою.
Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував з явними ознаками наркотичного сп`яніння.
Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В цьому випадку ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.
Отже, наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Також, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності в матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, з огляду на таке.
Як зазначалось вище, в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія ОСОБА_1 від 19 березня 2024 року (арк.3).
В вищевказаному направленні зазначено, що працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд не проводився у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 , що відповідає фактичним обставинам справи.
Відомості з вищевказаного направлення повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та істотних суперечностей з цими матеріалами не мають.
Порушень з боку поліцейських, які б тягли за собою визнання доказів недопустимими, не убачається.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.
Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції було неправильно зазначено дату його народження, не зазначено його ідентифікаційний код, йому взагалі було невідомо про накладення на нього адміністративного стягнення, жодних постанов йому не вручалося та в суд його не викликали, самі по собі не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення.
При апеляційному розгляді ОСОБА_1 мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права, проте висновки суду першої інстанції апелянтом не спростовані.
Відповідаючи на доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки, як стверджує апелянт, в протоколі не сформульовано, який саме огляд він мав пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп`яніння чи наркотичного) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров`я), а також у протоколі не зазначено, що йому пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та те, що він відмовився від проходження огляду, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
На думку апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 в цілому складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №885556 від 19 березня 2024 року та долучених до протоколу доказів є цілком зрозумілим, що він складений саме у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 , 19 березня 2024 року о 23 год. 20 хв. в м.Запоріжжі вул.Ігоря Сікорського, 225, керував транспортним засобом ЗАЗ LANOS державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Водію ОСОБА_1  було запропоновано пройти повний медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі у лікаря-нарколога, на що водій відповів відмовою на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, що відповідає кваліфікації його дій за ст.130 КУпАП, а доводи апелянта про протилежне є безпідставними та спростовуються змістом самого протоколу, де відображено, які саме ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 були виявлені, який огляд він мав пройти на вимогу поліцейського та у який саме спосіб.
У зазначеному протоколі міститься підпис самого ОСОБА_1 без жодних зауважень.
Даних про те, що останній оспорював відомості, зазначені у протоколі, в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає.
Вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.
Разом з тим, переглядаючи постанову суду в частині правової кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 3 статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, є вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню. Відсутність вищезазначеної ознаки виключає відповідальність саме за частиною третьою статті 130 КУпАП.
Разом з цим, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №885556 від 19 березня 2024 року, складеному щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП, при формулюванні суті вчиненого правопорушення не відображено, що ОСОБА_1 є особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В оскаржуваній постанові при формулюванні суті вчиненого правопорушення про таке теж не ідеться.
Також, до протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП, працівниками поліції до протоколу не було долучено копії судових рішень на підтвердження факту притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності раніше.
З наявних матеріалів справи убачається, що відсутність в протоколі обов`язкової кваліфікуючої ознаки, передбаченої ч.3 ст.130 КУпАП, стало підставою для повернення судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.3 ст.130 КУпАП до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України для належного оформлення.
Проте, вищевказані недоліки протоколу усунені не були, оскільки справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 повернулась до суду першої інстанції без зазначення в протоколі обов`язкової кваліфікуючої ознаки, передбаченої ч.3 ст.130 КУпАП, та з незавіреними належним чином копіями судових рішень, з яких неможливо встановити, чи набрали вказані судові рішення законної сили, тощо.
За таких обставин, дії ОСОБА_1 в зазначеній частині мають бути кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, що відповідає фабулі, викладеній в самому протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові.
Отже, на підставі положень ст.294 КУпАП, оскаржувана постанова суду підлягає зміні в частині кваліфікації дій ОСОБА_1 та накладеного на нього стягнення.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
З урахуванням зазначеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 04 липня 2024 року стосовно ОСОБА_1  за ч.3 ст.130 КУпАП змінити.
Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч.3 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
У решті постанову залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                         С.В. Дадашева

Дата документу  Справа № 336/3009/24