ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

Справа №: 639 / 3762 / 24 Головуючий 1 інстанції: Чижиченко Д.В.
Провадження №: 33/818/860/25 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Литвиненку Д.А., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , з участю його захисника – Донського Д.Б., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 квітня 2025 року, - 

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Судом першої інстанції встановлено, що 10 червня 2024 року о 11-55 год. в м. Харкові по вул. Полтавський шлях, 115 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ніссан д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія проводився у мед. закладі КНП ХОРОКНЛ, що підтверджується висновком лікаря нарколога №1634 від 13.06.2024 (канабіноїди). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України.
Обставини вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №910405 від 18.06.2024 року з якого вбачається, що ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння №1634 від 13.06.2024 року, згідно якого ОСОБА_1 , 10.06.2024 о 12 год. 00 хв. перебував у стані наркотичного (канабіноїди) сп`яніння; відеозаписами з камер співробітників поліції від 10.06.2024, якими підтверджується, все те, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення; відомостями з рапорту працівника поліції, відповідно до якого 10 червня 2024 року о 11-55 год. в м. Харкові по вул. Полтавський шлях, 115 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ніссан д.н.з. НОМЕР_1 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, подав апеляційну скаргу, яка містить прохання скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, апелянт зазначає, що огляд на стан сп`яніння мав проводитись посадовою особою Військової служби правопорядку, оскільки правопорушник є військовослужбовцем, а тому результати такого огляду не можуть вважатися доказом у справі, а провадження необхідно закрити.
Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає постанову незаконною та просить її скасувати.

Позиції учасників апеляційного провадження 
В судове засідання прибули особа, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисник Донський Д.Б.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції вони підтримували доводи апеляційної скарги у повному обсязі, висловлювали незгоду з рішенням суду першої інстанції та просили його скасувати і закрити провадження по справі. 
Захисник висловлював позицію, що оскільки правопорушник є військовослужбовцем, то застосуванню підлягають положення ст.ст. 235-1, 266-1 КУпАП, а відповідальність за вчинене має наставати не за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а за ч. 1 ст. 172-20 КУпАП, якою передбачено значно більш м`яке стягнення, зокрема без позбавлення права керування транспортними засобами.
Правопорушник в судовому засіданні пояснив, що вживає певні препарати, що впливають на психоемоційний стан з метою заспокоєння у зв`язку з виконанням важких військових завдань.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. 
Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 2.5 ПДР України Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2.9.а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. Процедура проведення поліцейським огляду водія на стан наркотичного сп`яніння відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 10 червня 2024 року о 11-55 год. в м. Харкові по вул. Полтавський шлях, 115 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ніссан д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія проводився у мед. закладі КНП ХОРОКНЛ, що підтверджується висновком лікаря нарколога №1634 від 13.06.2024 (канабіноїди). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України.
Суд апеляційної інстанції з метою перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги надав сторонам провадження всі можливості для представлення доказів по справі для підтримання їхньої правової позиції.
Суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів апелянта про те, що огляд на стан сп`яніння мав проводитись посадовою особою Військової служби правопорядку, оскільки правопорушник є військовослужбовцем, а тому результати такого огляду не можуть вважатися доказом у справі, а провадження необхідно закрити, а також до позиції апелянта про те, що оскільки правопорушник є військовослужбовцем, то застосуванню підлягають положення ст.ст. 235-1, 266-1 КУпАП, а відповідальність за вчинене має наставати не за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а за ч. 1 ст. 172-20 КУпАП, якою передбачено значно більш м`яке стягнення, зокрема без позбавлення права керування транспортними засобами, з огляду на наступне.
З диспозиції ч. 1 ст. 172-20 КУпАП вбачається, що відповідальність за даною статтею настає за такі діяння:
1) розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів;
2) поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;
3) виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;
4) відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
З диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що відповідальність за даною статтею настає у разі вчинення таких діянь:
1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;
2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;
3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, передбачений ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, визначає процедуру огляду водіїв, стосовно яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, в той же час положення ст.266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців, які розпивали алкогольні, слабоалкогольні напої під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або з`явилися на території військової частини в нетверезому стані, або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані, а також відмовилися від проходження огляду на стан сп`яніння.
Судовим розглядом встановлено, що 10.06.2024 року водій ОСОБА_1 був зупинений співробітниками патрульної поліції поза межами території будь-якої військової частини.
Суд зазначає, що об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Чинним законодавством не передбачено виключень для військовослужбовців щодо їх обов`язку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до п. 2.5 ПДР України, і вони, як і всі особи, що керують транспортними засобами на території України зобов`язані дотримуватися ПДР.
Таким чином, співробітниками поліції була дотримана процедура огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , передбачена ст. 266 КУпАП, а також вірно кваліфіковані його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В матеріалах справи дійсно міститься відповідь командира військової частини НОМЕР_2 на адвокатський запит, з якого вбачається, що 10.06.2024 ОСОБА_1 знаходився у м. Харкові на службовому автомобілі Nissan X-Trail № LER SL 283 згідно з наказом командира 2 стрілецької роти з метою закупівлі продуктів харчування та інших побутових речей для бійців підрозділу.
Однак правопорушник в судовому засіданні підтвердив, що даний автомобіль є цивільним транспортним засобом, переданим військовій частині волонтерськими організаціями. Разом з тим даний автомобіль не перебуває на державній реєстрації у військовій автоінспекції, не є військовим транспортним засобом, а правопорушник їхав на даному автомобілі по цивільній дорозі у м. Харкові, тому до нього мають застосовуватися саме загальні норми, передбачені для регулювання правовідносин з приводу забезпечення безпеки дорожнього руху та огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, а відповідальність за порушення п. 2.9.а ПДР України має наставати за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вина правопорушника у вчиненні даного адміністративного підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема: висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння №1634 від 13.06.2024 року, згідно з яким ОСОБА_1 10.06.2024 о 12 год. 00 хв. перебував у стані наркотичного (канабіноїди) сп`яніння; відеозаписами з камер співробітників поліції від 10.06.2024.
Висловлюючи глибоку повагу до зусиль військовослужбовців, спрямованих на утвердження миру та на відсіч збройної агресії, суд зауважує, що в даному випадку упереджений підхід до розгляду справи про адміністративне правопорушення з огляду на особу правопорушника виключається, і побоювання правопорушника чи його захисника з цього питання є безпідставними.
Так, положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування водіями транспортними засобами в стані наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 129 Конституції України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом є однією з основних засад судочинства. 
Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є чітко визначеною і передбачає стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні, у зв`язку з чим апеляційний суд вбачає у діях правопорушника, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП. 
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
У рішенні ЄСПЛ по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» вказується, що у 
рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різним, залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення апелянта в апеляційній скарзі є безпідставними або необґрунтованими. 
З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення є грубим порушенням правил дорожнього руху та є потенційно небезпечним для суспільства, становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.
Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд –

ПОСТАНОВИВ : 

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 квітня 2025 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило