Справа № 751/9480/24 	Головуючий у 1 інстанції Діденко А. О. 	
Провадження № 33/4823/81/25 	  	
Категорія - ч. 6 ст. 481 МК України  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2025 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого судді     Салая Г.А. 
з участю представника Чернігівської митниці   Назарук Т.В., 
захисника  Нестеренко Н.М. (у режимі відеоконференції), 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Чернігівської митниці на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 , 

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою провадження у справі про притягнення                               ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України (далі також – МК України), закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судом першої інстанції встановлено, що митний орган звернувся з поданням про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 з посиланням на наступні обставини.

15.07.2024 до Чернігівської митниці надійшло звернення громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 щодо застосування до нього норм законодавства, які дозволяють продовжити термін тимчасового ввезення транспортного засобу марки «Hyundai Solaris», VIN-код НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ввезеного ним на митну територію України 23.03.2021 у зоні діяльності Північної митниці Держмитслужби (наразі – Чернігівська митниця) в режимі «тимчасове ввезення до 1 року».
Проведеною перевіркою встановлено, що згідно з інформацією, наявною в АСМО «Інспектор», 23.03.2021 о 14 год. 21 хв. громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ввіз на митну територію України в зоні діяльності Північної митниці Держмитслужби (наразі – Чернігівська митниця) в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року» транспортний засіб марки «Hyundai Solaris», VIN-код НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) повинен був вивезти цей транспортний засіб за межі митної території України у строк до 22.03.2022.
До звернення громадянин ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) надав копію посвідки на постійне проживання в Україні № НОМЕР_3 від 20.10.2022. Цей факт свідчить про те, що, відповідно до підпункту «в» пункту 50 статті 4 Митного кодексу України, громадянин ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) з 20.10.2022 набув статусу резидента України.
З моменту набуття статусу громадянина-резидента України умови тимчасового ввезення транспортного засобу марки «Hyundai Solaris», VIN-код НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , підлягають зміні відповідно до вимог частини 6 статті 380 Митного кодексу України шляхом поміщення транспортного засобу в один із наступних митних режимів: оформлення для вільного обігу на митній території України, відмова на користь держави, знищення або руйнування, або вивезення автомобіля за межі митної території України.
Листом Чернігівської митниці від 24.07.2024 № 7.11-3/17.1/Р-26/22 громадянину Республіки Білорусь ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) було відмовлено в продовженні терміну тимчасового ввезення (термін тимчасового ввезення транспортного засобу перевищено більш ніж на 28 місяців, тому Чернігівська митниця немає юридичних підстав для продовження строку тимчасового ввезення транспортного засобу, який є предметом правопорушення) та надано роз`яснення щодо умов перетину митного кордону України транспортним засобом особистого користування за наявності обставин непереборної сили у громадянина, що ввозив зазначений автомобіль на митну територію України.
Громадянину ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) повідомлено, що, згідно зі статтею 460 Митного кодексу України вчинення порушення строку тимчасового ввезення транспортного засобу внаслідок дії обставин непереборної сили (особистих обставин громадян), які підтверджуються документально, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої Кодексом.
Чернігівською митницею на адресу громадянина ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) і на електронну адресу було направлено лист від 25.07.2024 № 7.11-3/20-01/10/3834 про необхідність прибути до Чернігівської митниці або в разі неможливості прибуття надіслати письмове пояснення стосовно перевищення строку тимчасового ввезення транспортного засобу марки «Hyundai Solaris», VIN-код НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Відповідно до отриманої відповіді громадянина ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) від 12.08.2024 (вх. № 6420/10/7.11-2/18), причиною невивезення за межі митної території України транспортного засобу у строк до 22.03.2022 є введення в Україні воєнного стану й пов`язаною з цим небезпекою, та встановлено, що автомобіль «Hyundai Solaris», VIN-код НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 наразі знаходиться в Україні (точна адреса не вказана), переміщення на ньому не здійснюються.
Відповідно до наявної інформації в АСМО «Інспектор», станом на 20.08.2024 транспортний засіб марки «Hyundai Solaris», VIN-код НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , за межі митної території України не вивезений, у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування, імпорту (випуск для вільного обігу) не поміщений і продовжує перебувати на території України з перевищенням строку тимчасового ввезення.
Згідно з інформацією, наявною в модулі «Провадження в справах про ПМП» АСМО «Інспектор», відносно громадянина ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) протокол про порушення митних правил за перевищення строку тимчасового ввезення вищезазначеного транспортного засобу не складався.
Згідно зі службовою запискою управління контролю та адміністрування митних платежів Чернігівської митниці від 15.08.2024 № 15/15-01/3472-ДСК вартість транспортного засобу марки «Hyundai Solaris», VIN-код НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 8200 USD, що, відповідно до курсу НБУ станом на 20.08.2024, складає 338682,14 грн.
Зазначені дії, на думку митного органу, мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України.

Закриваючи провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, яке ставиться йому у вину, суд вказав, що матеріали справи не містять доказів, які безпосередньо, «поза розумним сумнівом» вказували б на наявність у його діях умислу на порушення вимог митного контролю, і в судовому засіданні представником митного органу не доведено суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення, тобто прямого умислу, який виразився у не вивезенні транспортного засобу.  

В апеляційній скарзі представник Чернігівської митниці просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК України з накладенням на нього адміністративного стягнення в межах відповідної санкції. Вважає, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів на підтвердження вини останнього. Зазначає, що факт введення в Україні воєнного стану не може вважатися безальтернативною правовою підставою для невиконання передбачених чинним законодавством зобов`язань. Сторона, яка посилається на цю обставину, повинна довести зв`язок між неможливістю виконання обов`язку та військовими діями. Вказує, що твердження про неможливість вивезення ОСОБА_1 належного йому транспортного засобу у передбачений чинний законодавством термін внаслідок форс-мажорних обставин, а саме введення на території України воєнного стану, є необґрунтованим, оскільки жодних обставин, які б свідчили про намагання вчинити дії, пов`язані із вивезенням цього автомобіля або поміщенням його в інший митний режим, під час судового розгляду встановлено не було. 

Заслухавши представника Чернігівської митниці, яка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Нестеренко Н.М., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, проти апеляційного розгляду у відсутність ОСОБА_1 не заперечила; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її із дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Положення ст. 487 МК України передбачають, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому, відповідно до вимог ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання апеляційного суду, зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі.

Частиною 6 ст. 481 МК України передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно протоколу про порушення митних правил № 0065/10200/24 від 20.08.2024 року транспортний засіб «Hyundai Solaris», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 23.03.2021 року був ввезений громадянином РБ ОСОБА_1 на митну територію України у митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року» в зоні діяльності Північної митниці Держмитслужби (на даний час - Чернігівська митниця) та на даний час досі перебуває під митним контролем Чернігівської митниці з порушенням строків перебування на митній території України.

Так, відповідно до ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених ч. 3 ст. 469, ст. 470, ч. 3 ст. 478, ст. 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (ст. 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Згідно норм ч. 6 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, встановлених Митним кодексом України, або поміщені в інший митний режим.

Статтею 460 Митного кодексу України визначено, що вчинення порушення митних правил, передбачених, в тому числі статтею 481 Митного кодексу України, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої Митним кодексом України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 мав вивезти автомобіль у строк до 22.03.2022 року. Загальновідомим фактом є введений в Україні згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 воєнний стан у зв`язку із воєнною агресією РФ проти України, який неодноразово продовжувався та триває на даний час, у зв`язку з чим припинили роботу і пункти пропуску на кордоні України з РБ. Такий факт викликав ряд об`єктивних причин неможливості виконати зобов`язання ОСОБА_1 , про які він повідомляв митний орган. ОСОБА_1 є громадянином РБ та з 20.10.2022 має посвідку на тимчасове проживання в Україні, строком дії до 19.10.2032, має закордонний паспорт РБ, виданий 18.07.2011, строком дії до 20.07.2026. Після введеного воєнного стану він звертався до Генерального Консульства Республіки Польща у Львові щодо отримання візи, отримав відмову через те, що закордонні паспорти зі строком дії більше 10 років не розглядаються. Звернувшись до консульського відділу Посольства Республіки Білорусь в Республіці Польща щодо отримання нового паспорта, отримав відповідь про неможливість цього та рекомендацію звернутись через інші країни. Такі дії суд вірно розцінив як намагання створення можливості вивезення транспортного засобу за межі митної території України, однак в силу причин, які не залежали від його волі, не зміг здійснити. 

Також судом взято до уваги звернення ОСОБА_1 до Чернігівської митниці 15.07.2024 із заявою про продовження строку тимчасового ввезення до закінчення воєнного стану із посиланням на обставини непереборної сили, неможливістю отримати візу та зробити новий паспорт в Білорусі, що він не може зробити з особистих причин, зокрема, неможливості залишити сім`ю в небезпеці та з фінансових.

З огляду на рішення митного органу щодо звернення ОСОБА_1 , яким було відмовлено у визнанні обставин, на які він посилався такими, що є непереборними, суд звернув увагу, що таке рішення не містить чітких мотивів відмови у визнанні саме цієї сукупності обставин такими, що є форс-мажорними та висунута умова надання оригіналів документів не конкретизована переліком яких саме документів в аспекті викладених заявником обставин. Тому суд таку позицію органу митниці цілком обґрунтовано визнав такою, яка призводить до невизначеності подальшої юридично значущої поведінки особи, яка звертається до митного органу з метою отримання відповідного роз`яснення щодо своїх подальших дій.  

Встановивши такі обставини та перевіривши їх доказами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про причинний зв`язок дій ОСОБА_1 щодо неможливості вчасно вивезти транспортний засіб з митної території України в установлені строки, з діями обставин непереборної сили.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, тому відхиляє доводи митного органу про протилежне, оскільки ОСОБА_1 було наведено ряд об`єктивних причин, які вказують на обставини непереборної для нього сили, які не дозволили йому вчасно виконати зобов`язання.   
Отже, з огляду на вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що в діях ОСОБА_1 відсутня вина, як обов`язковий елемент складу порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 481 МК України, зважаючи на обставини непереборної сили, через що останній не зміг виконати зобов`язання про зворотне вивезення транспортного засобу.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, зазначені обставини відповідно до вимог ч. 1 ст. 460 МК України виключають його відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, оскільки стороною захисту доведено причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням обов`язку та наявністю форс-мажорних обставин, що унеможливили вивезення автомобіля за межі митної території України.

Водночас, згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Апеляційний суд у даному контексті враховує правові позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (Baklanov v. Russia, заява №68443/01, рішення від 09.06.2005), і в справі «Фрізен проти Росії» (Frizen v. Russia, заява №58254/00 рішення від 24.12.2005), згідно з якими досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (Ismayilov v. Russia, заява №30352/03, п. 38 рішення від 16.10.2008) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги представника Чернігівської митниці Держмитслужби та для скасування оскарженої постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,      

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Чернігівської митниці Назарчук Т.В. залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 – залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.   

Суддя	Г. А. Салай