Справа № 301/1537/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       22 травня 2025 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів: Джуги С.Д., Собослоя Г.Г. 
за участю секретаря судового засідання: Голубєвої Є.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 16 липня 2024 року та на додаткове рішення від 25 липня 2024 року, ухвалені головуючою суддею Пітерських М.О. в справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди
встановив:
У квітні 2024 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 02.09.2022 близько 16 год. 40 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Renault» моделі «Меganе», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », разом з пасажирами ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , по вул. Центральній в с. Дунковиця, Берегівського району, у напрямку м. Іршава, навпроти будинку № 170, під час руху не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України, не урахував дорожню обстановку та дорожні умови, чим не втримав керований ним автомобіль у межах своєї смуги руху, внаслідок чого втратив керованість свого автомобіля і, як наслідок, допустив виїзд автомобіля на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «МАN» моделі «L 2000 8.163», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_6 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир переднього пасажирського сидіння автомобіля марки «Renault» моделі «Меganе», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 » ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.
Вироком Берегівського районного суду Закарпатської області №297/3379/22 від 02.08.2023 водія автомобіля марки «Renault» моделі «Меganе», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 » ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вказаний вирок оскаржено до апеляційного суду. 
ОСОБА_2 був чоловіком ОСОБА_1 та батьком їх спільних дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Renault» моделі «Меganе», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 » ОСОБА_4 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» згідно полісу №210186584. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 320 000 грн.
04.11.2023 ОСОБА_1 звернулася до відповідача ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та додатками до нього, у якому була зазначена вся відома інформація про обставини цієї пригоди. 02.12.2023 ОСОБА_1 , у межах строків передбачених ст. 37 Закону № 1961-IV, надіслала на адресу ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» заяву про страхове відшкодування з вимогою виплатити страхове відшкодування пов`язане із втратою годувальника, витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, а також моральну шкоди.
Всупереч вимогам ст. 36 Закону відповідач не здійснив виплати страхового відшкодування.
З врахуванням наведеного ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просила суд:
- стягнути з ПАТ СК «Інтер Поліс» невиплачене страхове відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 104 000 грн, яке складається з 26 000 грн моральної шкоди та 78000 грн витрат на спорудження надгробного пам`ятника;
- стягнути з ПАТ СК «Інтер-Поліс» на користь неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невиплачене страхове відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 143 000 грн, яке складається з 26000 грн моральної шкоди та 117 000 грн витрат у зв`язку із втратою годувальника;
- стягнути з ПАТ СК «Інтер-Поліс» на користь неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , невиплачене страхове відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 143 000 грн, яке складається з 26000 грн моральної шкоди та 117 000 грн витрат у зв`язку із втратою годувальника.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області позов задоволено частково. 
Стягнуто з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 витрати на спорудження надгробного пам`ятника в сумі 78 000 грн.
Стягнуто з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 витрати у зв`язку із втратою годувальника в сумі 117 000 грн та 4000 грн моральної шкоди.
Стягнуто з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , витрати у зв`язку із втратою годувальника в сумі 117 000 грн та 4000 грн моральної шкоди.
У решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на користь держави судовий збір в розмірі 3633,60 грн.
Додатковим рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 25 липня 2024 року стягнуто з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

У апеляційній скарзі ПАТ СК «Інтер Поліс» просить рішення суду та додаткове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Зазначає, що позивачем не було надано вироку, який набрав законної сили, до заяви про виплату страхового відшкодування внаслідок чого у страховика не виник обов`язок відшкодовувати шкоди, а виник інший обов`язок зупинити розгляд заяви до набрання вироком законної сили. Таким чином даний позов на сьогоднішній день є безпідставним, оскільки не встановлено винну особу.
Разом з тим, вироком суду з винуватця ДТП вже було стягнуто шкоду завдану внаслідок ДТП, а отже винуватець ДТП виконав деліктне зобов`язання за вказаним ДТП та у страховика немає обов`язку повторно виконувати обов`язок. Такого висновку дійшов Верховний Суд по справі 720/1425/21 від 18.01.2023 в аналогічній справі, який є обов`язковими для судів при постановленні рішень.
Таким чином, вказане рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню внаслідок неналежного дослідження наданих позивачем доказів, неправильним застосування норм матеріального права та вже вирішення даного спору у іншій судовій справі.
Щодо додаткового рішення, то судом першої інстанції при постановленні рішення взагалі не враховано положення ст. 141 ЦПК України. Вказує, що витрати на правничу допомогу виникли виключно у зв`язку з тим, що позивачка не дочекалася набрання вироком законної сили, внаслідок чого страховик не може нести відповідальність за вказані витрати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Судом встановлено, що вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.08.2023 водія автомобіля марки «Renault» моделі «Меganе», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вказаний вирок не набрав законної сили.
Згідно вироку Берегівського райсуду від 02.09.2022, ОСОБА_4 визнано винним у тому, що близько 16 години 40 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Renault» моделі «Меganе», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », разом з пасажирами ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , рухаючись у денний час доби, при опадах у вигляді дощу, на мокрій ділянці автодороги, яка вкрита асфальтобетоном, з лівим заокругленням дороги, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку по вул. Центральній в с. Дунковиця, Берегівського району, у напрямку м. Іршава, навпроти будинку № 170, під час руху не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України, не урахував дорожню обстановку та дорожні умови, чим не втримав керований ним автомобіль у межах своєї смуги руху, внаслідок чого втратив керованість свого автомобіля і, як наслідок, допустив виїзд керованого ним автомобіля на зустрічну смугу руху, де в стані бокового некерованого заносу допустив зіткнення з автомобілем марки «МАN» моделі «L 2000 8.163», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_6 , який в той час рухався у зустрічному напрямку зустрічною смугою руху.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир переднього пасажирського сидіння автомобіля марки «Renault» моделі «Меganе», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Renault» моделі «Меganе», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », ОСОБА_4 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» згідно полісу № 210186584, який діяв з 23.07.2022 по 22.07.2023 включно (а.с.46).
Згідно полісу обов`язкового страхування № 210186584, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становила 320 000 грн, розмір франшизи - нуль грн.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 05.09.2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Дунковиця, Берегівського району, Закарпатської області (а.с.21).
Загиблий внаслідок ДТП ОСОБА_2 був чоловіком позивачки ОСОБА_1 та батьком неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 14.06.2006 року (а.с.16), копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 18.09.2007 року (а.с. 17) та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 21.12.2013 року (а.с.20).
Відповідно до довідки Довжанської сільської ради №903 від 08.11.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , на час смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ним за даною адресою на час смерті проживали:
- ОСОБА_1 - дружина;
- ОСОБА_2 - син;
- ОСОБА_3 - дочка;
- ОСОБА_7 - теща.
Станом на день смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право на одержання від загиблого утримання мали його діти.
Згідно листа Головного управління ПФУ в Закарпатській області №0700-0202-8/54676 від 04.10.2023, позивачка ОСОБА_1 з 03.09.2022 перебуває на обліку як отримувач пенсії по втраті годувальника на двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.24).
Згідно листа Головного управління ПФУ в Закарпатській області №0700-0306-8/56330 від 11.10.2023 року, позивачка ОСОБА_1 з 03.09.2022, як отримувач пенсії по втраті годувальника на двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на 01.10.2023 року отримує пенсію в розмірі 2520 грн. 
В силу положень статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно положень пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.
В силу статті 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону № 1961-IV ).
Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону №1961-IV).
Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода пов`язана із смертю потерпілого (стаття 23 Закону № 1961-IV).
Відповідно до ст.27 Закону №1961-IV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.
Наявними в матеріалах справи доказами, зокрема вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.08.2023 підтверджено, що отримані потерпілим ОСОБА_2 внаслідок ДТП тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого, яка настала на місці ДТП.
Отже, враховуючи вище встановлені обставини справи та наведені положення законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач має право на отримання страхового відшкодування від відповідача.
Відповідно до пункту 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Згідно частини першої статті 1200 ЦК України встановлено, що у разі смерті потерпілого, право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Відповідно до частини 3 статті 1200 ЦК України особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника та інших доходів.
Згідно частини другої статті 1195 ЦК України в разі, якщо потерпілий в момент спричинення шкоди не працював, то розмір відшкодування визначається з розміру мінімальної заробітної плати.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня 2022 року становила 6500 гривень.
Відповідно до вимог ст. 27.3. Закону №1961-IV, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинам.
Згідно вимог ст. 27.4 Закону №1961-IV, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Відповідно до Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №15/6 від 15.06.2023 та видаткової накладної №18/6 від 18.06.2023, складених ФОП ОСОБА_8 , позивачка ОСОБА_1 понесла витрати на спорудження надгробного пам`ятника на загальну суму 106 990 грн.
Отже, враховуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з відповідача на користь дітей загиблого ОСОБА_2 ,  у зв`язку із втратою годувальника, стягнути по 117 000 грн, у відшкодування моральної шкоди дітям загиблого ОСОБА_2 по 4 000 грн та вдові 78 000 грн витрат на спорудження надгробного пам`ятника, визначених в межах ліміту відповідальності страховика за всіма видами відшкодування та з врахуванням стягнутої моральної шкоди на користь позивача у кримінальному провадженні.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позовні вимоги про виплату страхового відшкодування є передчасними та як вирок суду, яким ОСОБА_4 визнано винуватим за ст. 286 ч.2 КК України, не набрав законної сили, то такі є безпідставними.
Слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.
Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.
Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.
Вказане узгоджується з висновками викладеними у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 242/1930/21, та від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20, від 05 жовтня 2022 року у справі № 208/4598/21.
Стосовно оскарження додаткового рішення суду першої інстанції.
Згідно матеріалів справи, 31 липня 2023 року між адвокатом Попик В.В. та ОСОБА_1 був укладений договір про надання правової допомоги.
Факт надання правової допомоги стверджується актом прийняття-передачі наданих послуг за договором надання правової допомоги від 18.07.2024 на суму 20 000 грн, квитанцією від 22.03.2024 про сплату ОСОБА_1 на користь адвоката Попик В.В. 11 000,00 грн, квитанцією від 18.07.2024 про сплату ОСОБА_1 на користь адвоката Попик В.В. 3 000,00 грн та квитанцією від 18.07.2024 про сплату ОСОБА_1 на користь адвоката Попик В.В. 6 000,00 грн.
Позивачем належними доказами підтверджено понесені нею судові витрати на правничу допомогу такі є пропорційними заявленим вимогам з огляду на складність справи, тривалість її розгляду.
За вказаних обставин, перевіривши законність та обґрунтованість рішення та додаткового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.
При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги на рішення і на додаткове рішення без задоволення, а відповідні рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 12, 81,374,375,382-384 ЦПК України апеляційний суд
ухвалив:
апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс», залишити без задоволення.
Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 16 липня 2024 року та на додаткове рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 25 липня 2024 року, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повни текст постанови складено 27 травня 2025 року.
Головуючий: 
Судді: