ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 683/1416/24
Провадження № 22-ц/820/794/25

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,
секретар судового засідання Заворотна А. В., 
з участю: відповідача ОСОБА_1 
і його представника ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 січня 2025 року (суддя Андрощук Є. М., повне судове рішення складено 29 січня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд 

у с т а н о в и в :
У травні 2024 року ОСОБА_3 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначала, що з 2004 року вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 у належному йому житловому будинку по АДРЕСА_1 . Вони мали спільні кошти, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Вона здійснила його поховання і залишилася проживати в будинку чоловіка. Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняли племінники ОСОБА_1 та ОСОБА_1 . Вважає, що вона має право на спадкування майна померлого. Однак для оформлення спадщини необхідно підтвердити факт спільного проживання зі спадкодавцем. 
Тому позивачка просила встановити факт проживання однією сім`єю як подружжя без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з 2004 року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 .
Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 січня 2025 року позов задоволено частково. Встановлено факт, що має для заявника юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2004 року по день смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 . В решті позову відмовлено.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи. Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував всі обставини спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_4 і ОСОБА_3 . Суд взяв до уваги лише показання свідків позивачки, безпідставно відхиливши показання свідків відповідачів. Суд не надав належної оцінки письмовим доказам у справі, зокрема довідці Староостропільської сільської ради № 126 від 15 квітня 2024 року, в якій не вказано з якого саме часу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю. В іншій довідці Староостропільської сільської ради зазначено, що на день смерті ОСОБА_4 проживав один. Зміст довідок є суперечливим. Позивачка не надала доказів на підтвердження факту спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, придбання майна в інтересах сім`ї, проведення ремонту майна, а також спільних світлин.
У відзиві ОСОБА_3 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. 
ОСОБА_1 рішення суду не оскаржує, а тому в частині вимог до нього рішення суду не переглядається апеляційним судом.
У засіданні апеляційного суду відповідач і його представник апеляційну скаргу підтримали. 
Позивачка і відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. 
ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи за її відсутності. 
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Суд першої інстанції правильно установив, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2004 року по день смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 06 грудня 2023 року. 
Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 жовтня 2005 року. Право власності зареєстровано Старокостянтинівським бюро технічної інвентаризації 18 листопада 2005 року. 
Заяви про прийняття спадщини до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори подали ОСОБА_1 та ОСОБА_1 05 березня 2024 року і ОСОБА_3 27 березня 2024 року. 
26 лютого 2024 року виконавчий комітет Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області видав відповідачам довідку про те, що ОСОБА_4  станом на 06 грудня 2023 року на день смерті був зареєстрований та проживав один за адресою  АДРЕСА_1 . 
Відповідно до довідки виконавчого комітету Староостропільської сільської ради Хмельницького району № 126 від 15 квітня 2024 року, виданої позивачці, ОСОБА_3 проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 без реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 та вели спільне господарство. 
Згідно з листом № 745 від 02 жовтня 2024 року, адресованим адвокату Мініх І. М. на адвокатський запит, виконавчий комітет Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області надав інформацію, що ОСОБА_4 проживав і був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 проживала за цією адресою, але не була зареєстрована. Також повідомив, що не володіє інформацією про ведення ними спільного господарства, наявність спільного побуту та взаємних прав і обов`язків. 
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з доведеності факту проживання  ОСОБА_4  і ОСОБА_3  однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2004 року по день смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що необхідно позивачці для оформлення спадщини. 
Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.
В силу частини 3 статті 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у частині 1 статті 315 ЦПК України, однак не є вичерпним. 
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина 2 статті 315 ЦПК України). 
Встановлення факту проживання зі спадкодавцем потрібно позивачці для досягнення юридичних наслідків у вигляді реалізації своїх спадкових прав.
Відповідно до пункту 2 постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 01 січня 2004 року.
Колегія суддів вважає доведеним факт спільного проживання спадкодавця і ОСОБА_3 однією сім`єю з 2004 року до дня смерті ОСОБА_4 . 
В суді першої інстанції свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які є односельцями, сусідами останніх і їм особисто відомі обставини їх проживання, підтвердили, що ОСОБА_3 з початку 2000 років почала проживати у будинку ОСОБА_4 як дружина до дня його смерті. Вони вели спільне господарство, утримували домашніх тварин, птицю. Поховання ОСОБА_4 здійснила ОСОБА_3 і після його смерті продовжує проживати у його будинку.
Обставини спільного проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 підтвердив виконавчий комітет Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області (довідка № 126 від 15 квітня 2024 року, лист № 745 від 02 жовтня 2024 року на запит адвоката Мініх І. М.). 
Вказані докази позивач не спростував належними та допустимими доказами.
Суд підставно не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_9 , яка є матір`ю відповідачів і постійно не проживала в с. Старий Остропіль Хмельницького району Хмельницької області. 
Показання свідка ОСОБА_10 наведені вище докази не спростовують.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку доказів.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).
Згідно з частинами 1 і 2 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Посилання в апеляційній скарзі на те, що довідки виконавчого комітету Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області не можуть братися до уваги як доказ, оскільки їх зміст є суперечливим, не може бути взято до уваги, оскільки на запит адвоката Мініх І. М. 02 жовтня 2024 року виконавчий комітет повідомив уточнену інформацію про спільне проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , де ОСОБА_4 був зареєстрований, а ОСОБА_3 проживала без реєстрації.
З огляду на викладене апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про наявність правових підстав для відмови в позові. 
Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.
Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
 
Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 січня 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін.  
 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 05 травня 2025 року.

Суддя-доповідач         О. І. Талалай

Судді                 А. П. Корніюк

                І. В. П`єнта