ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26 березня 2025 року	  м. Одеса	 Справа № 916/3317/23	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді      Принцевської Н.М.;
суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;
(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, пр-т Шевченка, 29)

Секретар судового засідання (за дорученням головуючого судді): Романенко Д.С.
Від Державного підприємства “Морський торговельний порт “Чорноморськ”-Марченко О.М.;
Від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях – Басюк Т.В.;
Від Товариства з обмеженою відповідальністю “Тальберт” – Глиняна Г.В.;
Від Державної казначейської служби України - не з`явився;
Від Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська енергетична біржа” - не з`явився;

розглянувши апеляційні скарги  Державного підприємства “Морський торговельний порт “Чорноморськ”, Державної казначейської служби України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях
на рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 (повний текст складено та підписано 12.09.2024)
по справі №916/3317/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Тальберт”
до відповідачів:
- Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях;
- Державного підприємства    “Морський торговельний порт “Чорноморськ”;
за участю у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів:            
- Державної казначейської служби України;
- Товариства з обмеженою відповідальністю    “Українська енергетична біржа”;            
про визнання недійсним результату електронного аукціону, визнання недійсним договору оренди та стягнення 19 878 669,40 грн, 
(суддя першої інстанції: Д`яченко Т.Г., дата та місце ухвалення рішення: 11.09.2024, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, пр-т Шевченка, 29)

У липні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Тальберт” звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, а також Державного підприємства    “Морський торговельний порт “Чорноморськ”, у якій просило суд:
- визнати недійсним результат електронного аукціону №LLЕ001-UA-20221028-53244 про передачу в оренду через електронний аукціон такого майна: складський майданчик з будівлями та спорудами, площею 44165 кв. м, за адресою: Одеська обл., м.Чорноморськ, вул. Центральна, 8Б, що пропонується для передачі в оренду в період воєнного стану та один рік після його припинення та скасування, і оформлений протоколом про результати електронного аукціону, що затверджений наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях №318 від 28.11.2022;
- визнати недійсним Договір оренди № 209840912207 від 19.12.2022, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю  “Тальберт”, Державним підприємством    “Морський торговельний порт “Чорноморськ” та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях; 
- стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на    користь Товариства з обмеженою відповідальністю  “Тальберт” суму в розмірі 19 878 669,40 грн.
В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 22.11.2022 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях було проведено електронний аукціон № LLE001-UA-20221028-53244 про передачу в оренду через аукціон складського майданчику з будівлями та спорудами, площею 44165 кв.м, за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Центральна,8Б.
За результатами проведеного аукціону, переможцем визначено позивача, що підтверджується Протоколом про результати електронного аукціону №LLЕОО1-UА-20221028-5З244 від 22.11.2022.
15.12.2022 та 16.12.2022 позивачем на виконання умов проведеного аукціону здійснено доплату гарантійного забезпечення у сумі 3161332,47 грн, згідно платіжного доручення №21 від 15.12.2022 та оплату авансового внеску у сумі 14400001,20 грн, згідно платіжного доручення №19 від 15.12.2022,    оплату забезпечувального депозиту у сумі 12000001,00 грн, згідно платіжного доручення №20 від 16.12.2022.
19.12.2022 за результатами аукціону між позивачем, як орендарем, та Державним підприємством  “Морський торговельний порт  “Чорноморськ”, як балансоутримувачем,  Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, як орендодавцем, укладено Договір оренди зареєстрований за № 209840912207. 
22.12.2022 позивачем було здійснено інженерно-геологічні вишукування на об`єкті за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Центральна, 8-Б та за результатом вишукувань, позивачу стало відомо, що об`єкт оренди неможливо використовувати за цільовим призначенням, а Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях в оголошенні про проведення аукціону зазначено недостовірні дані.
Одночасно з підписанням Договору оренди, акт приймання-передачі об`єкту позивачу надано не було. Позивач зазначав суду, що акт приймання-передачі майданчику йому було надіслано Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях на адресу електронної пошти позивача лише 16.03.2023, однак, встановивши обставини, зазначені вище щодо стану об`єкта оренди, акт ним підписано не було.
Позивач вказував суду, що 21.03.2023 аукціону присвоєно статус «аукціон не відбувся» та складено акт про дискваліфікацію позивача.
Враховуючи викладені обставини, позивач вважав, що електронний аукціон №LLE001-UA- 20221028-53244 про передачу в оренду складського майданчику з будівлями та спорудами, площею 44165 кв. м, за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Центральна,8 Б, а також Договір оренди № 209840912207 від 19.12.2022 мають бути визнані недійсними, а авансовий внесок в розмірі 14400001,20 грн та гарантійний внесок в розмірі 5478668,25 грн стягнуті на користь позивача.
Крім того, оскільки гарантійний та авансовий внески зараховані до державного бюджету, позивач вважав, що належним захистом прав позивача буде вимога про стягнення цих коштів з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Тальберт” задоволено в повному обсязі; визнано недійсним результат електронного аукціону № LLЕ001-UA-20221028-53244 про передачу в оренду через електронний аукціон такого майна: складський майданчик з будівлями та спорудами, площею 44165 кв. м, за адресою: Одеська обл., м.Чорноморськ, вул. Центральна, 8Б, що пропонується для передачі в оренду в період воєнного стану та один рік після його припинення та скасування, оформлений протоколом про результати електронного аукціону, що затверджений наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях №318 від 28.11.2022; визнано недійсним Договір оренди №209840912207 від 19.12.2022, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю    “Тальберт”, Державним підприємством    “Морський торговельний порт “Чорноморськ”    та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях; стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю    “Тальберт” 19 878    669,40 грн; стягнуто з    Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю    “Тальберт”    судові витрати: по сплаті судового збору у розмірі 153116,02 грн; витрати, понесені у зв`язку із залученням спеціалістів, експертів    для складання звіту спеціалістів геологів №43753619-ГЛ-2212/2022-ЦІВ-00.01 у розмірі 750 000 грн. та витрати за проведення експертного дослідження у справі у розмірі 25809,84 грн; стягнуто з Державного підприємства    “Морський торговельний порт “Чорноморськ” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю  “Тальберт” судові витрати: по сплаті судового збору у розмірі 150432,02 грн, витрати, понесені у зв`язку із залученням спеціалістів, експертів  для складання звіту спеціалістів геологів №43753619-ГЛ-2212/2022-ЦІВ-00.01 у розмірі 750000 грн. та витрати за проведення експертного дослідження у справі у розмірі 25809,84 грн; призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю    “Тальберт”    на 23.09.2024 о 09:30 год., з повідомленням учасників справи; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю “Тальберт” строк для подання доказів щодо розміру, понесених ним судових витрат - 5 днів після ухвалення рішення суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов висновку, що проведений аукціон та укладений за результатами аукціону договір порушили права і законні інтереси позивача, як особи, яка очікувала отримання в оренду визначеного майна - складського майданчику з будівлями та спорудами, загальною площею 44165,00 кв.м, за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Центральна, 8-Б, яке, в свою чергу, як встановлено судом під час розгляду справи, наразі використовувати без здійснення комплексу заходів з інженерного захисту територій, за цільовим призначенням, відповідно до умов Договору оренди №209840912207 від 19.12.2022 не є можливим.
Суд у своєму рішенні зазначив, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, як орендодавець та Державне підприємство    “Морський торговельний порт “Чорноморськ”, як балансоутримувач, при здійсненні організації    проведення аукціону та укладаючи спірний договір з позивачем, за результатами такого аукціону, з метою передання об`єкта в оренду позивачу, та надаючи неправдиві дані щодо об`єкта оренди, фактично діяли всупереч своїй    попередній поведінці, що є недопустимим, оскільки, як встановлено судом, неможливо використовувати об`єкт оренди за цільовим призначенням, відповідно до умов Договору оренди №209840912207 нерухомого майна, що належить до державної власності від 19.12.2022.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення порушених прав та інтересів ТОВ “Тальберт” шляхом задоволення позовних вимог про визнання недійсним результату електронного аукціону № LLЕ001-UA-20221028-53244 та визнання недійсним Договору оренди №209840912207 від 19.12.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю “Тальберт”, Державним підприємством    “Морський торговельний порт “Чорноморськ" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях.
Крім того, зважаючи на перерахування позивачем як гарантійного внеску, так і авансового до Державного бюджету України, то стягнення грошових коштів у розмірі 19878669,40 грн повинно здійснюватися з Державного бюджету України через ДКС України, як суб`єкта уповноваженого на казначейське обслуговування бюджетних коштів з огляду на що, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, направлених на повернення Товариству з обмеженою відповідальністю  “Тальберт”    сплачених ним гарантійного та авансового внесків.
Не погоджуючись з таким рішенням, Державне підприємство    “Морський торговельний порт “Чорноморськ”, Державна казначейська служба України та Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях звернулись до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами.
01.10.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли апеляційні скарги Державного підприємства “Морський торговельний порт “Чорноморськ” (відповідач-2) та Державної казначейської служби України (третя особа-1) на рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 по справі №916/3317/23.
Доводи апеляційної скарги Державного підприємства “Морський торговельний порт “Чорноморськ”.
Державне підприємство “Морський торговельний порт “Чорноморськ” не погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає його незаконним та необґрунтованим, оскільки зазначене рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи; при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; з порушенням норм процесуального права (ст. 7, 86 Господарського процесуального кодексу України), неправильного застосування норм матеріального права та без врахування висновків щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладених у постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).
На переконання заявника суд першої інстанції не вказав в оскаржуваному рішенні, який конкретно пункт Договору порушено відповідачами, обмежившись загальним висновком про порушення його умов, а тому висновки суду стосовно того, що тільки 16.03.2023  Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях на електронну адресу позивача було скеровано Акт приймання-передачі в оренду нерухомого майна, що належить до державної власності є помилковими, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що відповідачами не було забезпечено надання позивачу для підписання одночасно з Договором оренди відповідного Акту приймання-передачі майна, а отже орендар не вступив у строкове платне користування майном, а відтак було порушено умови укладеного між сторонами Договору та п. 74 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, що затверджений постановою кабінету Міністрів України № 483 від 03.06.2020.
Так, положеннями п. 74 Порядку передбачено не лише умови за яких переможець аукціону вважається таким, що не порушив вимоги цього пункту, а передбачає конкретний алгоритм дій переможця аукціону за наявності таких умов. А саме, у випадку якщо орендодавець не запросив переможця аукціону до підписання договору (акта приймання-передачі) у визначений ними час і місце або не забезпечив переможцю аукціону в інший спосіб можливість для підписання таких документів в установлений цим пунктом строк то переможець аукціону повинен повідомити листом або електронною поштою оператору електронного майданчика та орендодавцю про неможливість підписання договору оренди та акту приймання-передачі через обставини, викладені у цьому пункті.
Разом із тим, суд першої інстанції не звернув увагу, що матеріали справи не містять доказів листа позивача або іншим чином інформування на електронну адресу відповідача-1 або ТОВ «Українська енергетична біржа» про наявність обставин, які перешкоджають йому підписати Акт приймання-передачі та прийняти в користування об`єкт оренди. 
Натомість доказами, наявними в матеріалах справи, спростовуються висновки суду першої інстанції щодо направлення позивачу Акту приймання-передачі в оренду нерухомого майна лише 16.03.2023 та незапрошення позивача для підписання згаданого Акту.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції повністю проігнорував докази, надані відповідачем-2 до суду разом з відзивом на позовну заяву, а саме: листи ДП “МТП “Чорноморськ” про запрошення директора ТОВ “Тальберт” для підписання Акту приймання-передачі майна (№ 03/07.2-13 42 від 04.01.2023) та направлення на адресу позивача трьох підписаних примірників Актів приймання-передачі майна разом з листом № 17/07.2- 13 72 від 10.01.2023, до суду також надано докази поштового відправлення вказаних листів (опис вкладення, накладна та квитанція Укрпошти).
Також апелянт звертає увагу суду, що в матеріалах справи наявні копії листів-відповідей ТОВ “Тальберт” на вказані листи підприємства, в яких позивачем пропонувалась дата та час підписання Акту приймання-передачі, що свідчить про отримання підписаних примірників Акту приймання-передачі майна та безпідставного ухилення саме позивачем від підписання вказаного Акту. А саме: листи ТОВ “Тальберт” № 07/1 від 07.01.2023 та № 03/01 від 30.01.2023. 
Отже, на переконання заявника, висновки суду першої інстанції щодо направлення позивачу Акту приймання-передачі для підписання лише 16.03.2023 повністю спростовуються вищезазначеними доказами, які наявні в матеріалах справи та були повністю проігноровані судом першої інстанції.
Апелянт переконаний, що ДП “МТП “Чорноморськ” вчинило всі можливі заходи, направлені на передачу об`єкту в оренду переможцю аукціону – позивачу, а саме: підписало Договір оренди, запросило позивача для підписання Акту приймання-передачі, направило на адресу позивача підписані примірники Акту. Проте, позивач всупереч положенням Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та порядку передачі в оренду державного та комунального майна безпідставно, протягом тривалого часу ухилявся від підписання Акту, вигадуючи різні причини, одна з яких – недостовірна інформація щодо об`єкту оренди в оголошенні про проведення аукціону, на підтвердження чого лише 05.04.2023 надав Технічний звіт інженерно-геологічних вишукувань на об`єкті за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Центральна, 8-Б.
Апелянт акцентує увагу, що з оголошення про передачу в оренду через аукціон нерухомого майна технічний стан об`єкта оренди є «задовільний», а не ідеальний. 
Тобто, згідно інформації, зазначеної в оголошенні, об`єкт оренди відповідає технічним вимогам, необхідним для його нормального використання у господарській діяльності пов`язаної зі здійсненням орендарем навантажувально-розвантажувальних робіт в порту та тимчасового розміщення вантажу і транспорту, в т.ч. технологічного, а зміст технічного стану об`єкту оренди передбачає наявність деяких незначних недоліків внаслідок його постійної експлуатації. Об`єкт оренди передавався в оренду у стані повністю придатному для його використанням за його цільовим призначенням, з урахуванням фізичного зносу та постійної експлуатації в господарській діяльності підприємства.
Крім того, апелянт вважає, що поза увагою суду першої інстанції залишився факт того, що 15.05.2023 складський майданчик з будівлями та спорудами загальною площею 44 165,00 кв.м. розташований за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Центральна, 8-Б передано в оренду ПП “Транс-Агро” згідно Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №2098409112233 від 15.05.2023  та Акту приймання-передачі в оренду нерухомого майна, що належить до державної власності від 15.05.2023  (копії договору та акту наявні в матеріалах справи).
Також на думку заявника, суд першої інстанції повністю проігнорував наданий відповідачем-2 Акт огляду об`єкту державного нерухомого майна, який обліковується на балансі ДП “МТП “Чорноморськ” та перебуває в оренді у ПП “Транс-Агро” за договором оренди від 15.05.2023  № 209840912233 (реєстровий №23/14-д/нд) № 005 від 08.08.2024  (далі – Акт огляду), який долучено до матеріалів справи протокольною ухвалою від 12.08.2024.
Крім іншого, апелянт зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишився лист ПП «Транс-Агро» № 01- 05/08/24 від 05.08.2024, яким дійсний орендар повідомив, що починаючи з моменту укладення Договору оренди у 2023 році, вони використовують у своїй господарській діяльності об`єкт оренди за його цільовим призначенням – а саме для накопичення (зберігання) вантажів зернових. Так, на початку діяльності у 2023 році через Склад №9 ПП «Транс-Агро» було перевалено 3 024,380 тон зернових. Натомість, вже за перше півріччя 2024 року, через Склад №9 було перевалено 55 940,120 тон зернових.
Апелянт також висловлює сумніви щодо висновків, викладених у Технічному звіті та Висновку експертів та зазначає, що ДП “МТП “Чорноморськ” детально зазначало про всі недоліки вказаних документів, порушення норм чинного законодавства під час їх складання і підстави, згідно яких вони є неналежними доказами по даній справі, у відзиві на позовну заяву вих.№ 684/06-23 від 01.09.2023  та запереченні на висновок експерта вих.№ 519/06-23 від 19.07.2024 відповідно, які наявні в матеріалах справи.
Заявник звертає увагу суду, що позивач замовив проведення інженерно-геологічних вишукувань на об`єкті оренди з метою будівництва якогось об`єкта з класом наслідків СС2 – середні наслідки. В той же час, об`єкт оренди – складський майданчик з будівлями та спорудами з урахуванням місця її розташування – територія в Чорноморському морському порту, використовується як розвантажувально-навантажувальна зона та територія тимчасового перебування транспорту, включаючи паркування, а також тимчасового розміщення вантажу. А ні в оголошенні про проведення аукціону на оренду, а ні договором оренди не передбачено та не встановлено прав орендаря здійснювати будівництво на об`єкті оренди.
Апелянт також стверджує, що на момент підписання Договору оренди – 19.12.2022, отримання позивачем запрошення на підписання Акту приймання-передачі та отримання позивачем підписаних примірників Актів приймання-передачі – січень 2023 року – дослідження об`єкту оренди ще не було проведено, Технічний звіт не було виготовлено, тобто не існували обставини, що давали позивачу підстави для сумнівів у технічному стані об`єкту оренди і надавали право позивачу ухилятись від підписання Акту приймання-передачі.
Крім іншого, апелянт зазначає, що чинним законодавством та умовами Договору встановлено, що навіть у разі якщо існують якісь обставини, які викликають сумнів в орендаря, то Акт приймання-передачі майна все одно підписується, але із зазначенням таких обставин.
Разом із тим, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано та не надано оцінку поведінці позивача, що полягала в безпідставному ухиленні від підписання Акту приймання-передачі, з урахуванням положень пунктів 12.9 та 12.10 Договору оренди, якими врегульовано випадки припинення Договору оренди на вимогу орендаря за таких умов, про які зазначає позивач.
Апелянт наголошує на тому, що умовами Договору оренди, укладеного між сторонами по справі, врегульовано порядок дій Позивача у випадку, якщо на його думку, інформація про об`єкт оренди не відповідає дійсності та врегульовано порядок повернення орендної плати за таких умов.
Також у своїй скарзі апелянт звертає увагу суду, що обставини, з якими суд першої інстанції пов`язує недійсність результатів аукціону та Договору оренди, не існували на момент проведення спірного аукціону та підписання спірного Договору оренди.
Апелянт стверджує, що під час проведення аукціону, визначення переможця аукціону та укладення Договору оренди було дотримано всі вимоги чинного законодавства, позивача визначено переможцем та з ним укладено Договір, який наразі є припиненим, отже відсутні правові підстави для визнання результатів аукціону та Договору недійсними. Протокол про результат аукціону №LLE001-UA-20221028-53244, затверджений наказом Фонду від 28.11.2022 №318 та Договір оренди є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства та наразі є скасованим та припиненим відповідно.
Крім того, апелянт також не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині повернення гарантійного та авансового внесків сплачені позивачем, оскільки останні були сплачені на виконання вимог пунктів 57 та 108 Порядку передачі майна в оренду, затвердженим Кабінетом Міністрів України, тобто нормативно-правового акту, а не на виконання умов Договору оренди. Наведене повністю виключає правову можливість застосування положень ст. 216 Цивільного кодексу України (реституція) до спірних правовідносин.
Апелянт також не погоджується з висновком суду в частині розподілу судових витрат, а саме стягнення з ДП “МТП “Чорноморськ” 149 090,02 грн судового збору, оскільки фактично ДП “МТП “Чорноморськ” є співвідповідачем лише по одній позовній вимозі – визнання недійсним Договору оренди, а отже з відповідача-2 може бути стягнуто лише суму сплаченого судового збору за вимогу немайнового характеру – визнання Договору оренди недійсним, що становить 1342 грн.
Щодо витрат, пов`язаних із наданням Технічного звіту, апелянт вважає, що витрати на проведення інженерно-геологічних вишукувань та виготовлення Технічного звіту у розмірі 1 500 000 грн є явно завищеними та неспівмірними із складністю роботи, її часом та обсягом, з огляду навіть на те, що ті самі спеціалісти інженери-геологи приймали участь у проведенні судової земельно-технічної експертизи по даній справі, вартість якої в 29 разів менша.
Отже, апелянт вважає, що витрати позивача в розмірі 1 500 000 грн, пов`язані із проведенням інженерно-геологічних вишукувань, не є такими, що були дійсно необхідними та неминучими, а тому вони не підлягають відшкодуванню за рахунок ДП “МТП “Чорноморськ”.
З огляду на вищезазначене, апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 по справі № 916/3317/23 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Тальберт” до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та Державного підприємства “Морський торговельний порт “Чорноморськ” – відмовити в повному обсязі. Вирішити питання про розподіл судових витрат.
Доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби України.
У свою чергу Державна казначейська служба України також не погодилась з рішенням суду першої інстанції та звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд змінити рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 по справі № 916/3317/23 в частині зменшення розміру суми до стягнення з Державного бюджету України та визначення належного способу стягнення коштів, виклавши пункти 1 та 4 його резолютивної частини у наступній редакції: « 1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Тальберт” - задовольнити частково; 4. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Тальберт”  (65098, м. Одеса, вул.Привозна,буд.1; код ЄДРПОУ 40867922) кошти у розмірі 13    879    319 грн, які перераховані до Державного бюджету України згідно із платіжними дорученнями (інструкціями) від 06.02.2023 №97, №100 та від 24.03.2023 №293»; відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Тальберт” про стягнення з Державного бюджету України 5999350,40 грн; в іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.
Казначейство вважає, що рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 по справі №916/3317/23 в частині стягнення з Державного бюджету України через ДКСУ на користь ТОВ “Тальберт” 19 878 669,40 грн є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню.
Апелянт стверджує, що Казначейство прав та інтересів позивача не порушувало та не вступало у правовідносини з ним, не має жодних фактичних даних (доказів), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не оскаржує рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 по справі №916/3317/23 в частині визнання недійсними результатів електронного аукціону №LLE001- UA-20221028-53244 та договору оренди від 19.12.2022 №209840912207, натомість ДКСУ не погоджується із оскаржуваним рішенням в частині стягнення з Державного бюджету України через ДКСУ на користь ТОВ “Тальберт” суми коштів, яка не була зарахована до бюджету, а саме в розмірі 5 999 350,40 гривень.
Казначейство вважає, що оскаржуване рішення підлягає зміні в частині зменшення суми до стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ “Тальберт” та виключення неналежного способу стягнення коштів (виконання рішень) «через ДКСУ» (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6; код ЄДРПОУ 37567646).
Підставою для зміни рішення апелянт вважає те, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення про стягнення з Державного бюджету України 19 878 669,40 грн за відсутності доказів про зарахування таких коштів до бюджету, а також неправильно застосував положення пункту 80 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, зокрема, щодо порядку зарахування до Державного бюджету України авансового внеску та положення пунктів 16,17,19 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 та пунктів 3,5 Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, зокрема, щодо стягнення з Державного бюджету України коштів в сумі 5 999 350,40 грн, які не були до нього зараховані.
Апелянт звертає увагу суду, що з платіжного доручення долученого ТОВ “Тальберт” до позовної заяви від 21.11.2022 №15 вбачається, що кошти у вигляді гарантійного внеску в розмірі 5 478 668,25 грн сплачено останнім на рахунок ТОВ «Українська енергетична біржа», при цьому доказів на підтвердження перерахування цих коштів до Державного бюджету України позивачем не надано.
Крім того, згідно платіжного доручення від 15.12.2022 №19, наданого позивачем до позовної заяви, авансовий внесок у розмірі 14 400 001,20 грн сплачено ТОВ “Тальберт” на рахунки Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, при цьому доказів на підтвердження перерахування цих коштів до Державного бюджету України позивачем також не надано.
Апелянт зазначає, що Казначейство в своєму відзиві на позовну заяву на сторінках 4,5 вказувало, що у разі задоволення позовних вимог у в частині стягнення з Державного бюджету України авансового внеску на користь ТОВ “Тальберт”, повернути з Державного бюджету України можна лише 70% від суми авансового внеску сплаченого позивачем.
В підтвердження вищезазначеного, Казначейством встановлено наявність платіжних доручень від 06.02.2023 №97 та №100 та платіжної інструкції від 24.03.2023 №293 (додаються) щодо зарахування коштів по ТОВ “Тальберт” до державного бюджету, попередньо перерахованих на рахунок РФ ФДМУ по Одеській, Миколаївській обл.
Відповідно до платіжного доручення від 06.02.2023 № 97 кошти в сумі 8 400 000,70 грн було перераховано Регіональним відділенням фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до державного бюджету за кодом класифікації доходів бюджету 22080300 «Надходження від орендної плати за користування іншим державним майном». 
Відповідно до платіжного доручення від 06.02.2023 № 100 та платіжної інструкції від 24.03.2023 № 293 кошти в сумах 650,00 грн та 5 478 668,25 грн було перераховано Регіональним відділенням фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до державного бюджету за кодом класифікації доходів бюджету 21082400 «Кошти гарантійного та реєстраційного внесків, що визначені Законом України "Про оренду державного та комунального майна", які підлягають перерахуванню оператором електронного майданчика до відповідного бюджету». 
Отже, як зазначає апелянт,  до Державного бюджету України зараховано 650,00 грн + 5 478 668,25 грн + 8 400 000,70 грн = 13 879 319,00 грн, але аж ніяк не 19 878 669,40 грн, про що помилково зазначив суд першої інстанції. 
Апелянт вважає, що суд першої інстанції проігнорував вищевказані доводи відповідача та третьої особи та дійшов необґрунтованого висновку про стягнення з державного бюджету коштів, які до нього не були зараховані.
Крім того, апелянт стверджує, що спосіб стягнення коштів «через Казначейство» (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6; код ЄДРПОУ 37567646) є помилковим та, на думку апелянта, являє собою порушення норм процесуального права, є необґрунтованим, незаконним та прийнятим без врахування висновків Верховного Суду, а тому підлягає зміні за результатами його апеляційного перегляду.
Також апелянт зазначає про неможливість виконання рішення про стягнення коштів, які не були зараховані до Державного бюджету України, оскільки до бюджету було зараховано кошти в сумі 13 879 319 грн. 
З огляду на вищевказане, Казначейство вважає, що рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 по справі №916/3317/23 за результатами апеляційного перегляду підлягає скасуванню в частині стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Тальберт” суму в розмірі 19 878 669,40 грн.
Казначейства у своїй скарзі просить прийняти постанову, якою задовольнити апеляційну скаргу та змінити рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 по справі №916/3317/23 в частині зменшення розміру суми до стягнення з Державного бюджету України та визначення належного способу стягнення коштів, виклавши пункти 1 і 4 його резолютивної частини у такій редакції: «1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Тальберт” – задовольнити частково. 4. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Тальберт” (65098, м. Одеса, вул. Привозна, буд. 1; код ЄДРПОУ 40867922) кошти у розмірі 13 879 319,00 грн, які перераховані до Державного бюджету України згідно із платіжними дорученнями (інструкціями) від 06.02.2023 №97, №100 та від 24.03.2023 №293. 3.2. Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Тальберт” про стягнення з Державного бюджету України 5 999 350,4 грн. В іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях.
Крім іншого, 02.10.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях на рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 по справі №916/3317/23.
Апелянт вважає, що оскаржуване рішення ухвалене при неправильному застосуванні норм матеріального права, у т.ч. Закону України «Про оренду державного та комунального майна».
Оскаржуючи рішення, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було враховано висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду, а саме: постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 по справі №910/23967/16.
Обґрунтовуючи необхідність застосування означених висновків апелянт стверджує, що у справах щодо стягнення коштів з Державного бюджету України резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення. 
Таку правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 по справі № 910/23967/16. 
Крім того, на переконання заявника, хибним є посилання позивача та висновки суду першої інстанції, щодо необхідності залучення до участі в справі ДКСУ з огляду на те, що на органи Казначейства покладено повноваження щодо безспірного списання коштів державного та місцевих бюджетів. Оскільки, відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 17.04.2018 по справі №523/9076/16 та від 27.11.2019 по справі 242/4741/16 те, що на органи ДКСУ покладено повноваження щодо безспірного списання коштів державного та місцевих бюджетів на підставі рішення суду не свідчить, що такі органи мають бути відповідачами по кожній судовій справі де однією з вимог є стягнення коштів з Державного бюджету.
Щодо визнання недійсним результатів електронного аукціону №LLЕ001-UA20221028-53244 апелянт зазначає, що Регіональним відділенням в повному обсязі було дотримано порядку призначення та проведення електронного аукціону, а також в повному обсязі проінформовано учасників аукціону про об`єкт та умови оренди.
Так, Товариство з обмеженою відповідальністю “Тальберт” 22.11.2022 стало переможцем аукціону, лот № LLE001-UA-20221028-53244, та отримало право оренди складського майданчику з будівлями та спорудами, інв. №3316, загальною площею 44165 кв.м., за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Центральна, 8-Б, що обліковується на балансі ДП "МТП "Чорноморськ". У зв`язку з порушенням переможцем аукціону ТОВ "ТАЛЬБЕРТ" Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, а саме не підписання у визначений термін акту приймання-передачі нерухомого майна, переможець був дискваліфікований, а аукціон визнаний таким, що не відбувся.
Регіональне відділення зазначає, що в інформаційному оголошенні зазначено всі пункти передбачені чинним законодавством, а посилання позивача на єдиний доказ витяг із звіту інженерно-геологічних вишукувань є неналежним та достовірним доказом. Так, після укладення Договору оренди позивач безпідставно користувався нерухомим майном, відтягуючи підписання акту приймання-передачі майна, здійснював незрозумілі інженерні дослідження, тобто право користування на нерухоме майно не перейшло на позивача, тому заявлена позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки електронний аукціон був проведений у відповідності до вимог чинного законодавства.
У своїй скарзі апелянт також висловлює заперечення щодо висновку експертів №23-5900 судової земельно-технічної експертизи від 30.05.2024 та зазначає, що з умов Договору та цільового використання об`єкту оренди не вбачається право орендаря здійснювати на орендованій території будівництво нових об`єктів з класом наслідків СС2. Саме тому висновок, викладений у Витязі, не може підтверджувати обставини щодо невідповідності інформації, викладеної в оголошенні про оренду майна та бути підставою для визнання аукціону та Договору оренди недійсними. Позивач при прийнятті рішення про участь в аукціоні, при ознайомленні з оголошенням про проведенні аукціону, проектом договору, був обізнаний про вид та призначення майна, що передавалось в оренду, отже твердження позивача про неможливість використання об`єкту оренди за цільовим призначенням не відповідає дійсності.
Апелянт також заперечує щодо визнання недійсним Договору оренди №209840912207 від 19.12.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю “Тальберт”, Державним підприємством “Морський торговельний порт “Чорноморськ” та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, оскільки саме позивач повідомив про неможливість підписати акт приймання-передачі, відмовився прийняти майно і по суті відмовився від його укладення. Причиною такої відмови було вказано те, що державне майно, яке було предметом аукціону, не відповідає зазначеним в інформаційному оголошенні положенням. Таким чином, фактично майно не переходило у користування позивача, тому протягом двох місяців позивач безпідставно користувався предметом оренди. Однак, обраний позивачем спосіб захисту, а саме визнання електронного аукціону та договору оренди недійсним не є ефективним, таким, що спричинить потрібні результати та наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів позивача.
Заявник стверджує, що позивачем не доведено належними, допустимими доказами наявність обставин, з якими закон пов`язує визнання оспорюваного договору оренди недійсним, а також того, що в момент вчинення правочину сторонами не додержано встановлених статтею 203 Цивільного кодексу України вимог, а також не доведено порушень законодавства при проведенні електронного аукціону №LLE001-UA-20221028-53244.
Крім того, посилаючись на статтю 231 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору, Регіональне відділення повідомляє, що 28.04.2023 листом №11-06-01700 від 01.05.2023 Регіональне відділення повторно звернулося до ДП “Морський торговельний порт „Чорноморськ" щодо повернення частини авансового внеску ТОВ “Тальберт” у сумі 6000000,50грн. 01.05.2023 Регіональне відділення отримало відповідь від ДП “Морський торговельний порт “Чорноморськ” №273/07.2-11 від 28.04.2023 (копія листа наявна в матеріалах справи). Таким чином, в матеріалах справи під час розгляду справи по суті були наявні листі які підтверджували твердження Регіонального відділення, що авансовий внесок був розподілений наступним чином: 
-70% до Державного бюджету - 8 400 000,70 грн за платіжним дорученням №97 від 06.02.2023 перераховано на рахунок сплати орендної плати до державного бюджету. 13.04.2023 року було повернуто на рахунки Регіонального відділення;
-30% до балансоутримувача - 6 000 000,50 грн. (в т.ч. 20% податку на додану вартість від загальної суми авансового внеску - 2 400 000,20 грн) за платіжним дорученням №98 від 06.02.2023 перераховано на рахунок сплати орендної плати балансоутримувачу. Сума авансового внеску не перебуває у Державному бюджеті України, таким чином фактично відсутній предмет спору у цій частині.
З огляду на вищевикладене апелянт просить рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 по справі №916/3317/23 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити частково у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Тальберт” до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, Державного підприємства “Морський торговельний порт “Чорноморськ”, про визнання недійсним результату електронного аукціону, визнання недійсним договору оренди та стягнення 5 478 668,20 грн; закрити провадження у справі №916/3317/23 у частині стягнення 8 400 000,70 грн.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.10.2024 витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/3317/23.
11.10.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/3317/23.
Ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2024 апеляційну скаргу Державного підприємства    “Морський торговельний порт “Чорноморськ” та апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях залишено без руху.
Крім того, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2024 відмовлено у задоволенні клопотання Державної казначейської служби України про звільнення від сплати або відстрочку сплати судового збору; апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 по справі №916/3317/23  залишено без руху.
23.10.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява від Державного підприємства “Морський торговельний порт “Чорноморськ” про усунення недоліків, допущених в апеляційній скарзі на рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 по справі №916/3317/23, в якій апелянт надав докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 364257,65 грн.                             
Також 23.10.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява від Державної казначейської служби України про усунення недоліків, допущених в апеляційній скарзі на рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 по справі №916/3317/23, в якій апелянт надав докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 107988,29 грн.          
25.10.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях про усунення недоліків, допущених в апеляційній скарзі на рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 по справі №916/3317/23, в якій апелянт надав докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 105057,62 грн, а також у якій апелянт уточнює апеляційну скаргу шляхом виключення з прохальної частини вимоги про закриття провадження у справі №916/3317/23 у частині стягнення 8400000,70 грн.         
Ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2024  відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Державного підприємства    “Морський торговельний порт “Чорноморськ”, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та Державної казначейської служби України на рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 по справі №916/3317/23.                      
           05.11.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Державної казначейської служби України надійшов відзив на апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях.
Судова колегія зазначає, що в цілому доводи відзиву повторюють вимоги і посилання, викладені Державною казначейською службою України в апеляційній скарзі. Крім того, Казначейство наполягає на задоволенні апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях.
07.11.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю “Тальберт” надійшли відзиви на апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, Державної казначейської служби України та Державного підприємства    “Морський торговельний порт “Чорноморськ”.
ТОВ “Тальберт” вважає скарги необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, а доводи, викладені в скаргах безпідставними.
Так, відповідачем-1 не зазначено про наявність обставин, які були встановлені інженерами-геологами, що в розумінні викладених положень законодавства не відповідає принципу достовірного інформування про об`єкти оренди та, відповідно, суттєво вплинуло на результати електронного аукціону і призвело до порушення прав та інтересів позивача як переможця цього аукціону. Таким чином, враховуючи те, що обставини недотримання відповідачем-1 принципу достовірного інформування про об`єкт оренди, та, як наслідок, порушення прав та інтересів позивача як переможця такого аукціону, підтверджується належними та допустимими доказами, то аукціон №LLE001-UA-20221028-53244 про передачу в оренду складського майданчику з будівлями та спорудами, площею 44 165 кв. м., за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Центральна,8Б, а також укладений за результатом його проведення договір оренди № 209840912207 від 19.12.2022, рішення суду першої інстанції обґрунтовано визнано недійсними.
Позивач також вказує, що управління наявними коштами Державного бюджету України, зокрема, безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду, входить до компетенції Державного казначейства України. Таким чином, оскільки гарантійний та авансовий внески зараховані до державного бюджету, ТОВ “Тальберт” вважає, що належним захистом прав позивача буде вимога про стягнення цих коштів з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України.
Позивачем за результатами аукціону було сплачено суму 19878669,40 коп., з якої: - 5 478 668, 25 грн відповідачем-1 перераховано в бюджет; - 8 400 000, 00 грн відповідачем-1 перераховано в бюджет; - 6 000 000,50 грн перебуває на рахунку відповідача-2, відкритому в казначействі. Отже, на переконання позивача, всі кошти перебувають на бюджетних рахунках та підлягають стягненню із бюджету.
У зв`язку з  тим, що результати аукціону, а також договір оренди підлягають визнанню недійсними, то в розумінні викладеного на користь позивача підлягає стягненню авансовий внесок в розмірі 14 400 001,20 грн та гарантійний внесок в розмірі 5 478 668,25 грн. 
Таким чином, висновки суду першої інстанції є правомірними та обґрунтованими, а доводи апеляційних скарг безпідставними.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2024 розгляд апеляційних скарг Державного підприємства    “Морський торговельний порт “Чорноморськ”, Державної казначейської служби України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях на рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 по справі №916/3317/23 призначено до сумісного розгляду на 20.01.2024 року о 12-00 год.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 відкладено розгляд апеляційних скарг Державного підприємства    “Морський торговельний порт “Чорноморськ”, Державної казначейської служби України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях на рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024  по справі №916/3317/23 до 03.02.2025 о 14-30 год.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.02.2025 оголошено     перерву в судовому засіданні по справі №916/3317/23 до 27.02.2025.
26.02.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях клопотання про відкладення розгляду справи.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2025 відкладено розгляд апеляційних скарг Державного підприємства “Морський торговельний порт “Чорноморськ”, Державної казначейської служби України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях на рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 по справі №916/3317/23 до 20.03.2025.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 оголошено перерву в судовому засіданні по справі №916/3317/23 до 26.03.2025.
26.03.2025 у судове засідання з`явився представник позивача, відповідача-1 та відповідача-2, які підтримали вимоги та доводи викладені ними письмово. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явились. Про день, час та місце розгляду апеляційних скарг повідомлені належним чином.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист   прав   людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з   прав   людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з    прав    людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).
Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, участь в засіданні суду є    правом,    а не обов`язком учасників справи, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представників третіх осіб, за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши апеляційні скарги та відзиви на них, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 22.11.2022 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях було проведено електронний аукціон № LLE001-UA-20221028-53244 про передачу в оренду через аукціон складського майданчику з будівлями та спорудами, площею 44165 кв.м, за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Центральна,8Б.
21.11.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю “Тальберт” для участі у вказаному аукціоні, на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська енергетична біржа» було здійснено оплату, а саме реєстраційного внеску у сумі 650,00 грн., згідно платіжного доручення №14 від 21.11.2022 (а.с. 12, т.1), гарантійного внеску у сумі 5478668,25 грн., згідно платіжного доручення № 15 від 21.11.2022 (а.с. 13, т.1).
За результатом проведеного аукціону, переможцем визначено позивача, що підтверджується Протоколом про результати електронного аукціону №LLЕОО1-UА-20221028-5З244 від 22.11.2022.
21.11.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "Тальберт" на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська енергетична біржа» було здійснено оплату гарантійного внеску у сумі 5478668,25 грн., згідно платіжного доручення № 15 від 21.11.2022.
Також, 15.12.2022 позивачем було сплачено авансовий внесок у сумі 14400001,20 грн, згідно платіжного доручення № 19 від 15.12.2022.
В подальшому,19.12.2022 за результатами аукціону між позивачем, як орендарем, та Державним підприємством “Морський торговельний порт “Чорноморськ”, як балансоутримувачем, та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, як орендодавцем, укладено Договір оренди зареєстрований за № 209840912207.
За умовами вказаного Договору орендодавець та балансоутримувач передають, а орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 Умов, вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 Умов.
Пункт 4 Умов передбачає, зокрема, що об`єкт оренди та склад майна становить – складський майданчик з будівлями та спорудами, загальною площею 44165 кв.м, за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Центральна, 8-Б, що обліковується на балансі Державного підприємства “Морський торговельний порт “Чорноморськ”.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, Акт приймання-передачі майна позивачем підписано не було.
В подальшому 22.12.2022 позивачем було здійснено інженерно-геологічні вишукування на об`єкті за адресою: «Одеська область, м.Чорноморськ, вул. Центральна, 8-Б, та метою вишукувань було з`ясування інженерно-геологічних умов (включаючи рельєф, геоморфологію, геологічну будову, гідрогеологічні умови, геологічна процеси і явища), визначення стану і показників фізико-механічних властивостей ґрунтів, що складають ділянку вишукувань, а також оцінка стійкості схилу, та на підтвердження своїх доводів надано Технічний Звіт інженерно-геологічних вишукувань №43753616-ГЛ-2212/2022-ЦІВ-00.01.
За Технічним Звітом інженерно-геологічних вишукувань №43753616-ГЛ-2212/2022-ЦІВ-00.01, що був наданий позивачем, судом з`ясовано, зокрема, що за результатами виконаних досліджень на схилі встановлено, що ділянка знаходиться в складних інженерно-геологічних умовах, в межах ділянки методом ПІЕМПЗ виділена зона ймовірного тектонічного порушення. Зона простежується з південного сходу на північний захід. Напружено-деформований стан гірських порід в межах території досліджень неоднорідний як по площі, так і по розрізу, і має мозаїчну структуру.
Верхня частина розрізу гірських порід характеризується наступними особливостями: північно-східна частина ділянки, яка примикає до схилу, знаходиться в напруженому стані. Напружений стан гірських порід в межах цієї території обумовлений активністю тектонічного порушення північно-західного простягання та крутим схилом, ділянки території, що примикають до схилу, знаходяться в ослабленому стані і можуть зміститися по схилу за сприятливих умов, гірські породи центральної і південно-західної частини території досліджень мають фонові значення геодинамічної напруги.
Територія ділянки, яка має запас стійкості з урахуванням навантаження 10 т/кв.м, менше 1,3 має достатній запас стійкості без навантаження, і може використовуватись в якості розвантажувально-навантажувальної зони та території тимчасового перебування транспорту, включаючи паркування порожнього (розвантаженого) транспорту. Не допускається виконання тимчасового навантаження (паркування транспорту та ін.) на відстані ближче 15 м від північної межі території (вздовж бровки схилу).
У вказаному Звіті, відповідно до розділу з висновками та рекомендаціями, зокрема, було встановлено, що враховуючи наданий замовником технічний паспорт території майбутнього будівництва, клас наслідків (відповідальності) споруд СС2 та дані розрахунків стійкості схилу, при використанні нормативного запасу стійкості можна зробити висновок про недоцільність використання    близько 35-40% території майбутнього будівництва, без попереднього проектування та будівництва комплексу заходів з інженерного захисту території.
Крім того, за час розгляду справи судом було призначено у справі №916/3317/23 судову земельно-технічну експертизу.
За результатами експертного дослідження, до суду було надано висновок експертів №23-5900 судової земельно-технічної експертизи від 30.05.2024 за яким визначено, що на території складського майданчика з будівлями та спорудами, загальною площею 44165,00 кв.м, за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Центральна, 8-Б, відбуваються зсувні процеси, які відносяться до геологічних процесів та явищ,   які перешкоджають використанню об`єкта оренди за цільовим призначенням, відповідно до умов Договору оренди №209840912207 нерухомого майна, що належить до державної власності від 19.12.2022.
Матеріалами справи підтверджується, що з 22.12.2022 по 20.03.2023 між Регіональним відділенням, ТОВ "Тальберт" та ДП “Морський торговельний порт “Чорноморськ” велося непереривне листування з приводу підписання позивачем Акту приймання-передачі нерухомого майна.
Позивачеві неодноразово пропонувалося підписати Акт приймання-передачі об`єкта оренди.
За посиланням позивача, в оголошенні про проведення аукціону зазначено недостовірну інформацію про те, що технічний стан об`єкта задовільний.
Позивач зазначав суду, що акт приймання-передачі майданчику йому було надіслано Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях на адресу електронної пошти позивача лише 16.03.2023, однак, встановивши обставини, зазначені вище щодо стану об`єкта оренди, акт ним підписано не було.
21.03.2023 аукціону присвоєно статус «аукціон не відбувся» та складено акт про дискваліфікацію позивача.
Враховуючи викладені обставини, позивач вважає, що електронний аукціон №LLE001-UA-20221028-53244 про передачу в оренду складського майданчику з будівлями та спорудами, площею 44165 кв. м, за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. центральна,8 Б, а також договір оренди № 209840912207 від 19.12.2022 мають бути визнані недійсними, а авансовий внесок в розмірі 14400001,20 грн та гарантійний внесок в розмірі 5478668,25 грн стягнуті на користь позивача.
Оцінюючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального права, в контексті встановлених обставин, судова колегія дійшла наступних висновків.
За змістом частин 1 та 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у   спосіб,   визначений законом або договором. У випадку якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий    спосіб    захисту, який не суперечить закону.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повно За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав чи інтересу, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав чи інтересу, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав чи інтересу.
Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права чи інтересу, бути адекватним наявним обставинам.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.
Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц, від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20).
Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18).
Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, суди повинні зважати й на його ефективність з погляду Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У § 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Сполученого Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93, [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.
При цьому обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципуnovit curia    (такий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №904/5726/19).
Так, позивач просить визнати недійсним результат електронного аукціону №LLЕ001-UA-20221028-53244 про передачу в оренду через електронний аукціон такого майна: складський майданчик з будівлями та спорудами, площею 44165 кв. м, за адресою: Одеська обл., м.Чорноморськ, вул. Центральна, 8Б, що пропонується для передачі в оренду в період воєнного стану та один рік після його припинення та скасування, і оформлений протоколом про результати електронного аукціону, що затверджений наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях №318 від 28.11.2022. 
Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду звертає увагу, що в результаті проведеного аукціону, було визначено переможця, а також укладено Договір оренди № 209840912207 від 19.12.2022.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2022 у справі №910/12525/20 вказувала, що торги є правочином. Якщо вони завершуються оформленням договору купівлі-продажу, то оскаржити можна договір, а вимоги про визнання недійсними торгів (аукціону) та протоколу електронного аукціону не є належними та ефективними способами захисту.
Подібні висновки викладені і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02.08.2023 у справі №924/1288/21, в якій сформовано такі висновки: сутність публічної закупівлі полягає у забезпеченні виникнення прав та обов`язків у замовників (зобов`язання зі сплати коштів за придбані товари, виконані роботи чи надані послуги) та учасників процедур закупівель (продажу таких товарів, виконанні робіт чи наданні послуг учасником за результатами проведення процедури закупівлі) у порядку, встановленому Законом України "Про публічні закупівлі" (пункт 136); якщо публічна закупівля завершується оформленням відповідного господарського договору, то оскаржити можна такий договір, а вимога про визнання недійсною закупівлі не є ефективним способом захисту (пункт 137); оскільки процедура закупівлі завершується укладенням договору, рішення уповноваженої особи замовника, оформлене відповідним протоколом, є таким, що вичерпало дію фактом його виконання (укладенням договору) (пункт 138).
Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що вимога про визнання недійсним результату аукціону не є ефективним способом захисту у цій справі, оскільки рішення уповноваженої особи, оформлене відповідним протоколом, є таким, що вичерпало дію фактом його виконання (укладенням договору) і його оскарження не призведе до поновлення права. 
Отже, оскаржуване рішення у частині задоволення позовної вимоги про визнання недійсним результату публічних закупівель підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову в позові у відповідній частині.
Щодо вимог позивача та висновків місцевого господарського суду про визнання недійсним Договору оренди №209840912207 від 19.12.2022, укладеного в результаті проведення аукціону між Товариством з обмеженою відповідальністю   “Тальберт”, Державним підприємством    “Морський торговельний порт “Чорноморськ” та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає наступне.
Як зазначалося раніше, Товариство з обмеженою відповідальністю "Тальберт" 22.11.2022 стало переможцем аукціону, лот №LLE001-UA-20221028-53244, та отримало право оренди складського майданчику з будівлями та спорудами, інв. №3316, загальною площею 44165 кв.м., за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Центральна, 8-Б, що обліковується на балансі ДП “Морський торговельний порт “Чорноморськ”. 
19.12.2022 за результатами аукціону між позивачем, як орендарем, та Державним підприємством “Морський торговельний порт “Чорноморськ”, як балансоутримувачем, та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, як орендодавцем, укладено Договір оренди зареєстрований за № 209840912207.
Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).
Відповідно до ч. 7   ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України   з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1         ст. 626 Цивільного кодексу України).
Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 203 Цивільного кодексу України         передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Частинами 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом    недійсним    (оспорюваний правочин).
Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України).
У розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття "заінтересована особа" такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.
Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину    недійсним,    спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.
Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання    недійсним    договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень)    недійсним    майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.
Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання    недійсним    правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним    договір    порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину    недійсним    має визначатися судом на момент його вчинення. Для такого визнання з огляду на приписи         статті 5 ЦК України  суд має застосувати    акт    цивільного законодавства, чинний на момент укладення договору (такі висновки сформульовано в постановах   Великої Палати Верховного Суду від   27.11.2018 у справі № 905/1227/17, від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17).
Згідно із ст. 650 Цивільного кодексу України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.
Відповідно до ст.1 Закону України    «Про оренду державного та комунального майна»    аукціон    - спосіб передачі в оренду державного та комунального майна особі, яка запропонувала найбільшу орендну плату, що проводиться в електронній формі.
У статті 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" №157-IX зазначено, що оренда - речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.
У відповідності до частини 1 статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 157-IX етапність передачі в оренду державного та комунального майна передбачає: прийняття рішення щодо наміру передачі майна в оренду; внесення інформації про потенційний об`єкт оренди до ЕТС; прийняття рішення про включення потенційного об`єкта оренди до одного із Переліків; опублікування інформації про потенційний об`єкт оренди, щодо якого прийнято рішення про включення до одного з Переліків, в ЕТС; розміщення в ЕТС оголошення про передачу майна в оренду; проведення аукціону на право    оренди майна    або передача об`єкта в оренду без проведення аукціону, укладення та публікація в ЕТС договору оренди.
Статтею 6 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" №157-IX встановлено порядок прийняття рішення щодо наміру передачі майна в оренду.
У частині 2 вказаної статті передбачено, що потенційний орендар, зацікавлений в одержанні в оренду нерухомого або індивідуально визначеного майна, звертається до орендодавця із заявою про включення цього майна до Переліку відповідного типу згідно з     Порядком передачі майна в оренду. Орендодавець протягом трьох робочих днів з дати отримання відповідної заяви передає її балансоутримувачу такого майна. За результатами розгляду заяви (крім випадків, передбачених     абзацом п`ятим     частини другої статті 6 цього Закону) балансоутримувач протягом 10 робочих днів з дати отримання такої заяви приймає одне з таких рішень: рішення про намір передачі майна в оренду; рішення про відмову у включенні об`єкта до відповідного Переліку в разі наявності однієї з підстав, передбачених     статтею 7     цього Закону.
У відповідності до статті 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 157-IX потенційний орендар має право подати в ЕТС заяву на    оренду майна    у випадку, якщо об`єкт оренди був включений до Переліку першого типу згідно з  Порядком передачі майна в оренду. Особи, які мають право на отримання майна без проведення аукціону, подають в ЕТС заяву на    оренду майна,    внесеного до Переліку другого типу, згідно з     Порядком передачі майна в оренду. Передача в оренду такого майна здійснюється без проведення аукціону в порядку, встановленому     статтею 15     цього Закону. Вимоги до заяви на    оренду майна    та перелік документів, що подаються разом із такою заявою, визначаються     Порядком передачі майна в оренду.
Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 157-IX орендодавець оприлюднює в ЕТС оголошення про передачу майна в оренду на аукціоні в таких випадках та у такі строки: протягом 20 робочих днів з дати включення об`єкта оренди до Переліку першого типу, якщо включення такого об`єкта до Переліку відбулося за заявою потенційного орендаря згідно з   частиною другою статті 6 цього Закону; протягом 20 робочих днів з дати подання потенційним орендарем заяви на    оренду майна    згідно з     частиною першою     статті 11 цього Закону; у будь-який час після включення об`єкта оренди до Переліку першого типу, якщо включення такого об`єкта до Переліку відбулося за власною ініціативою (ініціативою балансоутримувача, уповноваженого органу управління або орендодавця) і щодо якого відсутня заява на    оренду майна,    передбачена частиною першою     статті 11 цього Закону.
За змістом частини 1 статті 13 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 157-IX об`єкти державної та комунальної власності передаються в оренду за результатами проведення аукціону виключно в ЕТС, у тому числі аукціону, предметом якого є право на продовження договору оренди об`єкта згідно із     статтею 18     цього Закону. Порядок функціонування ЕТС, порядок та строки передачі майна в оренду, подання заяв на участь в аукціоні, проведення аукціонів, розмір, порядок та строки сплати, повернення гарантійних, реєстраційних внесків, плати за участь в аукціоні (винагороди оператора), порядок та строки підписання, опублікування протоколу та договору оренди за результатами аукціону визначаються     Порядком передачі майна в оренду.
В статті 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 157-IX визначено перелік осіб, які мають право на отримання в оренду державного та комунального майна без проведення аукціону. Фізичні особи-підприємці не належить до цієї категорії осіб.
Орендна плата визначається за результатами аукціону (ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 157-IX).
Порядок передачі в оренду державного та комунального майна затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 483 від 03.06.2020 року "Деякі питання оренди державного та комунального майна".
Пунктом 6 частини 3 вказаної постанови передбачено, що до початку роботи електронної торгової системи Порядок у частині внесення (включення) та оприлюднення інформації в електронній торговій системі, надсилання інформації про потенційний об`єкт оренди, подання заяв, у тому числі заяв на оренду, в електронній торговій системі, оприлюднення в електронній торговій системі Переліків, договорів оренди, укладених без проведення аукціону, змін і доповнень до договорів оренди, що передбачені     статтями 5,     6,     11, 14,  частиною восьмою  статті 15,  частиною шостою   статті 16 Закону (в частині роботи електронної торгової системи), застосовується у такий спосіб: шляхом оприлюднення на офіційних веб-сайтах орендодавців, а також у друкованих засобах масової інформації, якщо це передбачено рішенням представницького органу місцевого самоврядування або уповноваженого ним органу; шляхом внесення, подання, надсилання в паперовій або в електронній формі (без використання електронної торгової системи). Надсилання інформації про потенційний об`єкт оренди до початку роботи електронної торгової системи може здійснюватися через електронну торгову систему в разі наявності такої технічної можливості.
Згідно з п. 74 Порядку переможець електронного аукціону укладає договір оренди об`єкта оренди та підписує акт приймання-передачі протягом 20 робочих днів з дня, наступного за днем формування протоколу про результати електронного аукціону. 
Підпунктом 8 пункту 3 преамбули Порядку встановлено, що на протокол про результати електронного аукціону з оренди державного та комунального майна, договір оренди (у тому числі договір, що укладається в результаті продовження договору на новий строк), договір про внесення змін до договору оренди та акт приймання-передачі об`єкта оренди в електронній формі накладається кваліфікований електронний підпис з урахуванням вимог Законів України «Про електронні довірчі послуги» та «Про електронні документи та електронний документообіг», крім випадків, коли на підписанні таких документів у письмовій формі наполягає переможець аукціону (орендар). Фонд державного майна розробляє та публікує на своєму офіційному веб-сайті порядок підписання цих документів за допомогою кваліфікованого електронного підпису. 
На виконання зазначеного пункту Порядку Фондом державного майна України на офіційному сайті ФДМУ розміщено Інструкцію про порядок підписання документів електронним кваліфікованим підписом (https://www.spfu.gov.ua/userfiles/files/instrKEP.pdf), на протокол про результати електронного аукціону з оренди державного та комунального майна, договір оренди (у тому числі договір, що укладається в результаті продовження договору на новий строк), договір про внесення змін до договору оренди та акт приймання-передачі об`єкта оренди в електронній формі накладається кваліфікований електронний підпис з урахуванням вимог Законів України «Про електронні довірчі послуги» та «Про електронні документи та електронний документообіг», крім випадків, коли на підписанні таких документів у письмовій формі наполягає переможець аукціону (орендар). 
Відповідно до п. 13 Розділу ІІ Інструкції встановлено, що переможець аукціону має право підписати договір оренди і відмовитись від підписання Акта приймання-передачі, якщо: 
- станом на дату підписання акта приймання-передачі орендар не отримав від балансоутримувача фактичного доступу до об`єкта оренди; 
- або запевнення, які містяться у пунктах 9.1.1 і 9.1.2 Примірного договору, не відповідають дійсності і переможець аукціону бажає зазначити про це в Акті приймання-передачі; або з інших підстав, про які має бути зазначено у листі переможця аукціону орендодавцю. 
Згідно п. 9.1. Договору Балансоутримувач і Орендодавець запевняють Орендаря, що: 
- 9.1.1. крім випадків, коли про інше зазначене в акті приймання-передачі, об`єкт оренди є вільним від третіх осіб, всередині об`єкта немає майна, належного третім особам, повний і безперешкодний доступ до об`єкта може бути наданий Орендарю в день підписання акта приймання-передачі разом із комплектом ключів від об`єкта у кількості, зазначеній в акті приймання-передачі; 
-9.1.2. інформація про Майно, оприлюднена в оголошенні про передачу в оренду або інформаційному повідомленні/інформації про об`єкт оренди, якщо договір укладено без проведення аукціону (в обсязі, передбаченому пунктом 115 або пунктом 26 Порядку), посилання на яке зазначене у пункті 4.2 Умов, відповідає дійсності, за винятком обставин, відображених в акті приймання-передачі. 
Так, чинним законодавством та умовами Договору встановлено, що навіть у разі якщо існують якісь обставини, які викликають сумнів в Орендаря, то Акт приймання-передачі майна все одно підписується, але із зазначенням таких обставин, що виключає обґрунтованість доводів стосовно непідписання позивачем Акту.
Згідно з положеннями абзацу 1 пункту 76 Порядку №483 якщо переможець електронного аукціону відмовився від підписання протоколу про результати електронного аукціону або договору оренди чи не підписав такий протокол або договір у встановлені строки, орендодавець складає та завантажує відповідний акт в електронну торгову систему. 
Відповідно до Розділу «Умови передачі орендованого Майна Орендарю» Договору оренди (пункти 2.1.,2.2.), Орендар вступає у строкове платне користування Майном у день підписання акта приймання-передачі Майна. Акт приймання-передачі підписується між Орендарем і Балансоутримувачем одночасно з підписанням цього договору. Акт приймання-передачі Майна в оренду та акт повернення майна з оренди складаються за формою, що розробляється Фондом державного майна і оприлюднюється на його офіційному веб-сайті 2.2. Передача Майна в оренду здійснюється за його страховою вартістю, визначеною у пункті 6.2 Умов
Як вбачається з матеріалів справи, і не заперечується сторонами, в оголошенні про передачу в оренду через аукціон нерухомого майна відповідно до Переліку нерухомого державного майна зазначено, що технічний стан об`єкта оренди “задовільний”.
16 грудня 2022 року Регіональне відділення листом №11-06-03231 надіслало на адресу Позивача копію договору оренди та зазначило, що відповідно до п. 2.1. Договору, Орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акта приймання-передачі Майна.
Листами від 16.12.2022 року №16/02 ТОВ “Тальберт” повідомило про сплату авансового та гарантійного депозиту. 
В подальшому, на виконання умов п.71 розділу ІІ умов Договору оренди від 19.12.2022 року позивач надав на адресу Регіонального відділення належним чином завірені копії документів: - договору добровільного страхування майна юридичних осіб №300151201.22 від 26.12.2022; платіжного доручення №27 від 28.12.2022 щодо сплати страхових послуг.
19 грудня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю    “Тальберт”, як орендарем, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, як орендодавцем, та Державним підприємством  “Морський торговельний порт    “Чорноморськ”, як балансоутримувачем, було укладено Договір оренди №209840912207, за умовами якого орендодавець та балансоутримувач передають, а орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 Умов, вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 Умов.
Проаналізувавши наведені вище вимоги законодавства, а також з огляду на встановлені обставини справи щодо порядку проведення аукціону, враховуючи факт підписання позивачем Договору оренди за результатами такого аукціону, судова колегія погоджується з доводами апелянтів про те, що в даному випадку позивачем не доведено належними, допустимими доказами наявність обставин, з якими закон пов`язує визнання оспорюваного договору оренди недійсним, а також того, що в момент вчинення правочину сторонами не додержано встановлених статтею 203 Цивільного кодексу України вимог. Крім того, позивачем не доведено будь-яких порушень законодавства при проведенні електронного аукціону №LLE001-UA-20221028-53244, а єдиним доводом ТОВ “Тальберт” є надання недостовірної інформації щодо об`єкта оренди орендодавцем.
При цьому, вказані доводи щодо неналежності стану майна, а також недостовірності даних отриманих від орендодавця, судовою колегією не приймаються до уваги, з огляду на наступне.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судова колегія в черговий раз звертає увагу, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Тальберт” та отримало право оренди складського майданчику з будівлями та спорудами, інв. №3316, загальною площею 44165 кв.м., за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Центральна, 8-Б, що обліковується на балансі ДП "МТП "Чорноморськ". 
Позивач при прийнятті рішення про участь в аукціоні, при ознайомленні з оголошенням про проведенні аукціону, проектом договору, був обізнаний про вид та призначення майна, що передавалось в оренду. Судова колегія звертає увагу, що в оренду передавався об`єкт нерухомого майна, основною частиною якого є відкритий складський майданчик, цільовим призначенням якого є зберігання вантажів, яким не загрожує температурний чи атмосферний вплив.
В оголошенні про передачу нерухомого майна в оренду було зазначено, що технічний стан об`єкта оренди "задовільний".
При цьому, враховуючи складність процедури отримання майна в оренду (проведення аукціону), а також ціну оренди майна, саме на позивача покладається обов`язок з ознайомленням з деталями пропозиції по оренді, а також відповідального підходу до здійснення господарської діяльності, яка має відповідні ризики.
Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності врахування поведінки учасників спору з точку зору її відповідності принципу добросовісності.
Так, Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 зазначив, що добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) базується на давньоримській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі цієї доктрини є принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно на них покладається.
Верховний Суд у постанові від 18.05.2018 у справі №910/1873/07 зазначив, що принцип добросовісності – це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.
Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правами, яка, виходячи із конституційних положень, означає що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом – це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.
Згідно із ч.3 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Наведена норма повною мірою поширюється на договір, як на найпоширенішу підставу виникнення зобов`язань, причому на всіх його стадіях (укладання договору, його динаміки та виконання).
За приписами ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України   сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Так, з огляду на вказаний принцип, поведінку ТОВ “Тальберт”, який спочатку бажає взяти в оренду майно на конкурентних засадах, приймає участь в аукціоні, сплачує реєстраційний і авансовий внески, укладає договір оренди, а згодом відмовляється від підписання Акту приймання-передачі – не можна вважати добросовісною.
Технічний звіт інженерно-геологічних вишукувань №43753616-ГЛ-2212/2022-ЦІВ-00.01, а також було проведено експертизу, за результатами якої отримано висновок експертів №23-5900 судової земельно-технічної експертизи від 30.05.2024 судовою колегією не приймається до уваги в якості доказу на підтвердження позиції позивача.
За Технічним Звітом інженерно-геологічних вишукувань №43753616-ГЛ-2212/2022-ЦІВ-00.01, що був наданий позивачем, судом з`ясовано, зокрема, що за результатами виконаних досліджень на схилі встановлено, що ділянка знаходиться в складних інженерно-геологічних умовах, в межах ділянки методом ПІЕМПЗ виділена зона ймовірного тектонічного порушення. Зона простежується з південного сходу на північний захід. Напружено-деформований стан гірських порід в межах території досліджень неоднорідний як по площі, так і по розрізу, і має мозаїчну структуру.
Територія ділянки, яка має запас стійкості з урахуванням навантаження 10 т/кв.м, менше 1,3 має достатній запас стійкості без навантаження, і може використовуватись в якості розвантажувально-навантажувальної зони та території тимчасового перебування транспорту, включаючи паркування порожнього (розвантаженого) транспорту. Не допускається виконання тимчасового навантаження (паркування транспорту та ін.) на відстані ближче 15 м від північної межі території (вздовж бровки схилу).
У вказаному Звіті, відповідно до розділу з висновками та рекомендаціями, зокрема, було встановлено, що враховуючи наданий замовником технічний паспорт території майбутнього будівництва, клас наслідків (відповідальності) споруд СС2 та дані розрахунків стійкості схилу, при використанні нормативного запасу стійкості можна зробити висновок про недоцільність використання близько 35-40% території майбутнього будівництва, без попереднього проектування та будівництва комплексу заходів з інженерного захисту території.
Разом з тим, з умов Договору та цільового використання об`єкту оренди не вбачається право Орендаря здійснювати на орендованій території будівництво нових об`єктів з класом наслідків СС2. Саме тому висновок, не може підтверджувати обставини щодо невідповідності інформації, викладеної в оголошенні про оренду майна та бути підставою для визнання Договору оренди недійсними. 
Крім того, дослідження проводились в лютому 2023 року, тобто після спливу двох місяців після укладання Договору оренди.
Також в матеріалах справи наявний лист ПП "Транс-Агро" №01-05/08/24 від 05.08.2024, яким дійсний орендар повідомив, що починаючи з моменту укладення Договору оренди у 2023 році, вони використовують у своїй господарській діяльності об`єкт оренди за його цільовим призначенням – а саме для накопичення (зберігання) вантажів зернових. Так, на початку діяльності у 2023 році через Склад №9 ПП "Транс-Агро" було перевалено 3 024,380 тон зернових.
Судова колегія звуважує, що використання наразі об`єкту оренди за його цільовим призначенням підтверджує достовірність інформації вказаній щодо об`єкту оренди при оголошенні аукціону. 
Заперечення позивача що орендна плата за цим договором є значно нижчою і це підтверджує визнання відповідачем того факту, що об`єкт оренди знаходиться в непридатному для використання стані, відхиляються судовою колегією, оскільки вказане жодним чином не підтверджує недостовірність інформації, вказаної в оголошенні про проведення аукціону.
Так, в оренду передавався об`єкт нерухомого майна, основною частиною якого є відкритий складський майданчик, цільовим призначенням якого є зберігання вантажів, яким не загрожує температурний чи атмосферний вплив. Позивач при прийнятті рішення про участь в аукціоні, при ознайомленні з оголошенням про проведення аукціону, проектом договору, був обізнаний про вид та призначення майна, що передавалось в оренду, отже доводи позивача про неможливість використання об`єкту оренди за цільовим призначенням не відповідають дійсності.
Враховуючи вищевикладене, а також наведені обставини та докази в їх сукупності, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає про відсутність підстав для визнання недійсним Договору оренди №209840912207 від 19.12.2022, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю “Тальберт”, Державним підприємством    “Морський торговельний порт “Чорноморськ” та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, а вимоги позивача у цій частині задоволенню не підлягають.
Щодо вимог ТОВ “Тальберт” про стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на  користь Товариства з обмеженою відповідальністю  “Тальберт” суму в розмірі 19 878 669,40 грн, судова колегія зазначає наступне.
Так, в позовній заяві ТОВ “Тальберт” просить стягнути відповідну суму коштів, у зв`язку з відсутністю правової підстави для отримання коштів на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України, у зв`язку з недійсністю укладеного сторонами договору оренди майна.
Правовою підставою    позову визначено положення статей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України.
Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх    правових підстав.
Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Відповідно до статті    1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють    правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така    правова підстава    в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.
Так, з огляду на вищевикладене, а також враховуючи відсутність підстав для визнання недійсним Договору оренди, судова колегія зазначає про безпідставність застосування у даному випадку судом ст.1212 Цивільного кодексу України та стягнення коштів внаслідок визнання Договору оренди недійсним.
Більше того, гарантійний внесок сплачений позивачем на виконання вимог пунктів 57 та 108 Порядку №483, тобто нормативно-правового акту, а не на виконання умов Договору оренди. 
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 1 Закону гарантійний внесок – сума коштів у розмірі, визначеному Порядком передачі майна в оренду, затвердженим Кабінетом Міністрів України, що вноситься потенційним орендарем об`єкта оренди для забезпечення виконання його зобов`язання щодо участі в аукціоні у вигляді грошових коштів на рахунок оператора електронного майданчика або у формі безвідкличної банківської гарантії у випадках, передбачених Порядком передачі майна в оренду, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.4 ч. 3 ст. 13 Закону для участі в аукціоні потенційний орендар подає в ЕТС заяву на участь в аукціоні, вимоги до якої встановлюються адміністратором ЕТС, в електронній формі. До заяви додаються зокрема документ, що підтверджує сплату реєстраційного внеску, а також документ, що підтверджує сплату гарантійного внеску на рахунок оператора електронного майданчика. 
Відповідно до п. 57 Порядку особа, яка має намір взяти участь в електронному аукціоні, сплачує реєстраційний та гарантійний внески для набуття статусу учасника. 
Відповідно до п. 108 Порядку оператор, через якого переможець електронного аукціону набув право на участь в електронному аукціоні, не пізніше п`яти робочих днів з моменту оприлюднення договору оренди відповідного лоту в електронній торговій системі, вираховує із суми гарантійного внеску, внесеного переможцем електронного аукціону, плату за участь в аукціоні (винагороду оператора), у розмірі, що становить (з урахуванням податку на додану вартість) 5 відсотків річної орендної плати, якщо строк оренди становить більше року, або 5 відсотків розміру орендної плати за повний строк дії договору оренди, якщо такий строк становить менше року
У разі коли сума плати за участь в аукціоні (винагороди оператора) перевищує розмір гарантійного внеску, переможець зобов`язаний провести повний розрахунок з оператором (здійснити доплату) після формування протоколу електронного аукціону, але до моменту оприлюднення договору оренди відповідного лоту в електронній торговій системі. Відповідно до п. 110 Порядку повернення сплачених гарантійних внесків учасникам, крім переможця електронного аукціону та учасника з наступною за величиною ціновою пропозицією після переможця електронного аукціону, а в разі однакових цінових пропозицій учасників - тому, хто подав цінову пропозицію раніше, за умови наданої ним попередньої згоди на очікування, здійснюється оператором електронного майданчика у строк, що не перевищує десяти робочих днів з дати затвердження протоколу про результати електронного аукціону. За наявності обставин, передбачених пунктом 74 або пунктом 97 цього Порядку, не пізніше ніж протягом десяти календарних днів з моменту отримання відповідного повідомлення від переможця електронного аукціону: оператор електронного майданчика повертає переможцю сплачений ним гарантійний внесок; орендодавець і органи Казначейства повертають переможцю електронного аукціону сплачені ним авансовий внесок орендної плати і забезпечувальний депозит. У разі невиконання переможцем електронного аукціону однієї з вимог, передбачених пунктами 74, 97 цього Порядку, а також у випадках, передбачених пунктом 76 або 98 цього Порядку, сплачені гарантійний та реєстраційний внески не повертаються такому переможцю та перераховуються оператором електронного майданчика, через якого надано найвищу цінову пропозицію, на казначейський рахунок, зазначений орендодавцем в оголошенні, протягом п`яти робочих днів з дня настання подій, визначених пунктом 76 або 98 цього Порядку.
Згідно платіжного доручення №19 від 15.12.2022 ТОВ “Тальберт” було сплачено авансовий внесок по результату електронного аукціону у сумі 14 400 001,20 грн на рахунок Регіонального відділення. Відповідно до п.80 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 No483 та п.16 договору оренди від 19.12.2022 №209840912207 авансовий внесок розподіляється у співвідношенні: -70% до Державного бюджету - 8 400 000,70 грн за платіжним дорученням No97 від 06.02.2023 перераховано на рахунок сплати орендної плати до державного бюджету.
-30% до Балансоутримувача - 6 000 000,50 грн. (в т.ч. 20% податку на додану вартість від загальної суми авансового внеску - 2 400 000,20 грн) за платіжним дорученням No98 від 06.02.2023 перераховано на рахунок сплати орендної плати балансоутримувачу.
Відповідно до абз. 3 п. 110 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна затвердженого постановою постанови КМУ «Деякі питання оренди державного та комунального майна» від 03.06 2020 №483 (надалі - Порядок) Оператор електронного майданчика повертає сплачений гарантійний внесок учаснику аукціонна тільки у випадках, передбачених пунктами 68, 72, 93, 94 Порядку, протягом трьох робочих днів з дня, що настає за днем присвоєння електронному аукціону статусу "аукціон не відбувся" або "аукціон відмінено". Сплачений гарантійний внесок ТОВ “Тальберт” відповідно до Порядку та листа Державної казначейської служби України від 18.01.2021 Ne12-06-06/1411 перераховано до Державного бюджету. Відповідно до п.110 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483: “У разі невиконання переможцем електронного аукціону однієї з вимог, передбачених з пунктами 74, 97 цього Порядку, а також у випадках, передбачених пунктом 76 або 98 цього порядку, сплачені гарантійний та реєстраційний внески не повертаються такому переможцю та. перераховуються оператором електронного майданчика, через якого надано найвищу цінову пропозицію, на казначейський рахунок, зазначений орендодавцем в оголошенні, протягом п`яти робочих днів з дня настання подій, визначених пунктом 76 або 98 цього порядку". Так, Наказом від 21.03.2023 року №280 Регіональне відділення прийняло рішення про припинення договору оренди від 19.12.2022 року №209840912207 у зв`язку із невиконанням пункту договору оренди.
Наведене виключає правову можливість застосування положень ст. 1212 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин, що було помилково зроблено судом першої інстанції, у зв`язку з чим висновок суду першої інстанції в цій частині також підлягає скасуванню, а доводи апеляційних скарг заслуговують на увагу.
Відповідно до ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно зі ст.275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Статтею 277 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги Державного підприємства    “Морський торговельний порт “Чорноморськ” та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях на рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 по справі №916/3317/23 підлягають задоволенню, апеляційна скарга Державної казначейської служби України на рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 по справі №916/3317/23 частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення – про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст.  129, 269, 275,   277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд
          
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Державного підприємства “Морський торговельний порт “Чорноморськ”, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та Державної казначейської служби України на рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 по справі №916/3317/23 задовольнити.
Рішення    Господарського суду Одеської області від 11.09.2024 по справі №916/3317/23 скасувати.
Відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Тальберт” до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, а також Державного підприємства   “Морський торговельний порт “Чорноморськ” в повному обсязі. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 02.04.2025 року.

Головуюча суддя:                                                                                          Н.М. Принцевська
                                                                  
Судді:                                                                                                                         Г.І. Діброва 
                        
                                                                                                    А.І. Ярош