Головуючий І інстанції: І.С. Шевяков

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 р. 	Справа № 440/11385/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Пирятинської міської ради на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.11.2024, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, по справі № 440/11385/24
за позовом             Заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області  
до             Пирятинської міської ради                    
про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Заступник керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Пирятинської міської ради (далі - відповідач), в якому просив  суд:
- визнати протиправною бездіяльність Пирятинської міської ради щодо невжиття заходів спрямованих на набуття права власності на безхазяйне нерухоме майно - греблю довжиною 96 метрів, шириною 5 метрів, обладнаної фронтальним водоспуском трубного типу, яка розташована на водному об`єкту – ставку, загальною площею 3,22 га, що знаходиться на річці Перевід (Перевод) у межах села Березова Рудка Пирятинської територіальної громади, Лубенського району, Полтавської області;
- зобов`язати Пирятинську міську раду Лубенського району вчинити дії, спрямовані на набуття права власності на безхазяйне нерухоме майно шляхом звернення із заявою про взяття на облік до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та розміщення оголошення про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік у друкованих засобах масової інформації, а саме: греблі довжиною 96 метрів, шириною 5 метрів, обладнаної фронтальним водоспуском трубного типу, яка розташована на водному об`єкту – ставку, загальною площею 3,22 га, що знаходиться на річці Перевід (Перевод) у межах села Березова Рудка Пирятинської територіальної громади, Лубенського району, Полтавської області.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.11.2024 позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Пирятинської міської ради щодо невжиття заходів, спрямованих на набуття права власності на безхазяйне майно, а саме: греблю довжиною 96 метрів, шириною 5 метрів, обладнаної фронтальним водоспуском трубного типу, яка розташована на водному об`єкту – ставку, загальною площею 3,22 га, що знаходиться на річці Перевід (Перевод) у межах села Березова Рудка Пирятинської територіальної громади, Лубенського району, Полтавської області.
Зобов`язано Пирятинську міську раду вчинити дії, спрямовані на набуття права власності на безхазяйне майно шляхом звернення із заявою про взяття на облік до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та розміщення оголошення про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік у друкованих засобах масової інформації, а саме: гребля довжиною 96 метрів, шириною 5 метрів, обладнаної фронтальним водоспуском трубного типу, яка розташована на водному об`єкту – ставку, загальною площею 3,22 га, що знаходиться на річці Перевід (Перевод) у межах села Березова Рудка Пирятинської територіальної громади, Лубенського району, Полтавської області.
Пирятинська міська рада, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Лубенській окружній прокуратурі у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що предметом позову є гребля довжиною 96 метрів, шириною 5, 5 метра, обладнана фронтальним водопуском трубного типу, яка розташована на водному об`єкті - ставку загальною площею 3, 22 га, що знаходиться на річці Перевод у межах села Березова Рудка Пирятинської міської територіальної громади. Всі ставки, зазначені в позовній заяві та додатках до неї, є пересохлими, взагалі без води. На їх місці ростуть дерева та ці локації вже можна певною мірою визначити, як лісові насадження, а тому не можуть бути використані за призначенням та втратили своє значення і цінність самі греблі, які тепер не регулюють рівень води та не виконують своє призначення. Відтак, відпала й потреба в них, як в гідроспорудах. Позивачем не вказано точне місце розташування гідроспоруди, відсутні координати, адреса, що унеможливлює їх ідентифікацію. Сам позивач виїздом на місце не здійснював їх огляд та не зможе навіть показати в реальності, де знаходиться та чи інша гідроспоруда. Не наведено хоча б розташування греблі на карті (такі додатки до позовної заяви не додані). Вказує, що територія Березоворудської сільської ради ввійшла до складу Пирятинської міської ради лише з грудня 2020 року і міською радою не було вчинено порушення щодо не взяття  на баланс гідротехнічних споруд. Як зазначає позивач, по верху греблі проходить асфальтована дорога, яка є автомобільною дорогою загального користування місцевого значення О1718261. Так як по верху гідротехнічної споруди (греблі) проходить асфальтова дорога, то відповідно до Закону України “Про автомобільні дороги” ця гребля є складовою автомобільної дороги загального користування місцевого значення і теж перебуває в державній власності і право на цю гідроспоруду не може бути набуте Пирятинською міською радою (гребля не може перебувати в комунальній власності). Вказує, що земельна ділянка, на якій розташована гідроспоруда також належить до державної власності. Оскільки земельна ділянка, на якій знаходиться грунтова гребля є власністю держави і вказана земляна гребля нерозривно пов`язана з цією землею, тому відсутні будь-які підстави вважати протиправною бездіяльність органу місцевого самоврядування щодо невжиття дій, спрямованих  на набуття права власності на безхазяйне нерухоме майно (греблю). Вказує, що рішенням суду було обмежено права постійного землекористувача ТОВ "Державний земельний банк". Вказав, що прокурор не може звертатись до суду за таким позовом.
Представником позивача надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволенні, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду у  справі № 440/1135/24 від 29.11.2024 - залишити без змін.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної  скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на території Пирятинської територіальної громади на ставку у басейні річки Перевід (Перевод) розташована гідроспоруда, а саме гребля довжиною 96 метрів, шириною 5 метрів, обладнана фронтальним водоспуском трубного типу, яка розташована на водному об`єкту – ставку, загальною площею 3,22 га, у межах с.Березова Рудка.
Згідно листа Полтавської обласної військової адміністрації від 26.06.2024 №9668/1/01-52 розпорядженням рекомендовано головам районних рад, міським головам міст обласного значення, головам об`єднаних територіальних громад вжити необхідних заходів щодо передачі безгосподарських гідротехнічних споруд у державну чи комунальну власність територіальних громад відповідно до їх розташування та проінформувати Регіональний офіс водних ресурсів у Полтавській області для узагальнення та інформування облдержадміністрації до 01.12.2021.
Відповідно до інформації Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області від 30.05.2024 №838/10-06 встановлено, що з метою упорядкування, утримання і безпечної експлуатації безгосподарських гідротехнічних споруд на штучно створених водних об`єктах (водосховищах і ставках) області головою обласної державної адміністрації було прийнято розпорядження від 25.02.2019 № 127 "Про стан гідротехнічних споруд водних об`єктів (водосховищ і ставків) на території Полтавської області". Пунктом 6 розпорядження було доручено органам місцевого самоврядування вжити необхідних заходів щодо передачі безгосподарських гідротехнічних споруд у комунальну власність територіальних громад, відповідно до їх розташування та інформувати Регіональний офіс водних ресурсів у Полтавській області для узагальнення та інформування облдержадміністрації.
Комісією, створеною розпорядженням голови Пирятинської районної державної адміністрації від 02.04.2019 №75 було проведено обстеження та інвентаризацію штучно створених водних об`єктів (ставків) та гідротехнічних споруд вищезгаданих водних об`єктів на території колишнього Пирятинського району та складено акти інвентаризації. В актах та анкетах стану гідротехнічних споруд зазначено, що власники (балансоутримувачі) гідротехнічних споруд - відсутні та не виконано рекомендації голови облдержадміністрації, зазначені в пункті 6 розпорядження від 25.02.2019 № 127 щодо передачі безгосподарських гідротехнічних споруд ставків у державну чи комунальну власність територіальних громад, відповідно до їх розташування.
Відповідно до висновку, що є додатком до акту обстеження та інвентаризації штучно створених водних об`єктів (водосховищ, ставків) та гідротехнічних споруд №14 від 12.07.2019, який затверджено головою Пирятинської районної державної адміністрації 01.08.2019, встановлено, що водний об`єкт - ставок «№ 4» знаходиться в межах села Березова Рудка Березоворудської сільської ради. Загальна площа 3,22 га.
Гідроспоруда - ґрунтова гребля довжиною 96 метрів, шириною 5 метрів. Гребля відноситься до насипних, однорідних гребель із замком. Гребля обладнана фронтальним водоспуском трубного типу. По верху греблі проходить асфальтована дорога. Комісія вважає стан гідроспоруди добрим і таким, який не несе загрози людям. Комісія не має інформації, щодо виготовлення паспорта водного об`єкта на даний ставок. Згідно вказаного акту зазначена гідроспоруда розміщена на ставку на річці Перевод у межах с.Березова Рудка, а водний об`єкт перебуває у постійному користуванні Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Березівське".
Відповідно інформації Пирятинської міської ради від 03.06.2024 №5068/02-33 та від 04.07.2024 №5081/02-33 гідроспоруди греблі знаходяться у межах населеного пункту с.Березова Рудка, обладнані водоскидною спорудою фронтального (трубного) типу, які розташовані на ставках 2,36 га, 3,22 га, 1,14 га, 1,97, га, 3,22 га, які розташовані на території населеного пункту с.Березова Рудка, на даний час перебувають у постійному користуванні ДП "СГП "Березівське", договори відсутні. Інформація стосовно характеристик вказаних гідпроспоруд відсутня. Гідроспоруда, розташована на ставку у межах населеного пункту с.Крячківка на балансі Пирятинської міської ради не перебуває.
Крім того, у листі Пирятинської міської ради від 03.09.2024 №7198/02-33, який надано у відповідь на запит Лубенської окружної прокуратури, вказано, що гідроспоруди знаходяться в межах населеного пункту с.Березова Рудка обладнані водоскидною спорудою фронтального (трубного) типу, які розташовані на ставках, площею 1,55 га, 3,99 га, 2,36 га, 3,22 га, 1,14 га, 1,97 га, 3,22 га на даний час перебувають у постійному користуванні ДП СГП "Березівське", договори оренди відсутні.
Інформація стосовно характеристик вказаних гідроспоруд відсутня. На даний час ДП СГП "Березівське" знаходиться у стані ліквідації. Також у даному листі міської ради зазначено, що гребля обладнана водоскидною спорудою фронтального (трубного) типу, яка розташована на ставку площею 35,700 га знаходиться у межах населеного пункту с.Крячківка на балансі Пирятинської міської ради не перебуває. Договір оренди відсутній. Інформація стосовно характеристик даної гідроспоруди також відсутня. Зазначені гідротехнічні споруди на балансі Пирятинської міської ради не перебувають та не передавалися актом прийому-передачі.
Відповідно до інформації Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях від 05.06.2024 №10-122-92649 вказані гідротехнічні споруди не належать до сфери управління Регіонального відділення, а тому будь-яка інформація щодо даного майна, у Регіональному відділенні відсутня. Також в указаному листі зазначено, що органом управління ДП "Сільськогосподарське підприємство "Березівське" є Фонд державного майна України. При цьому, Регіональне відділення ФДМУ не володіє інформацією стосовно гідроспоруд у межах с.Березова Рудка, які перебувають у користуванні ДП "СГП "Березівське" та проведення обстежень з оформленням відповідних актів.
Відповідно до інформації арбітражного керуючого – ліквідатора Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Березівське" від 22.05.2024 №01-28/423 встановлено, що 27.09.2011 Господарським судом Полтавської області постановлено ухвалу про порушення провадження у справі № 18/2694/11 про банкрутство ДП "СГП "Березівське". Господарський суд Полтавської області у справі № 18/2694/11 постановив визнати банкрутом Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство "Березівське", (код ЄДРПОУ 33582037) та відкрити ліквідаційну процедуру. У подальшому 24.04.2018 Харківський апеляційний господарський суд у справі № 18/2694/11 постановив призначити ліквідатором ДП "СГП "Березівське" арбітражного керуючого Приходька Дмитра Володимировича.
Також у листі ДП "СГП "Березівське" від 22.05.2024 №01-28/423 зазначено, що згідно документації з матеріалів справи про банкрутство, переданої від керівництва підприємства та виявленої під час ліквідації підприємства договорів щодо перелічених у запиті гідротехнічних споруд із суб`єктом цивільних відносин не виявлено. Ліквідатором під час процедури банкрутства будь-яких договорів щодо згаданих гідротехнічних споруд не укладалось. Згідно наявної фінансово-бухгалтерської документації ДП "СГП "Березівське" на балансі підприємства згадані у запиті гідротехнічні споруди не обліковуються та у власності не перебувають. У зв`язку із тим, що згадані у запиті гідротехнічні споруди не перебувають у власності та не обліковуються на балансі ДП "СГП "Березівське" надати інформацію щодо стану споруд та використання за цільовим призначенням не вбачається за можливе /а.с. 33-34/.
Крім того, відповідно до листів Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області від 30.05.2024 №838/10-06 та від 05.07.2024 №138/12/10 встановлено, що про необхідність взяття на баланс гідротехнічних споруд, у тому числі вказаної гідроспоруди, Регіональний офіс повідомляв міські, селищні, сільські об`єднані територіальні громади і районні державні адміністрації листами №287/01-05 від 12.03.2019, №951/01-05 від 08.08.2019, №1290/01-05 від 09.06.2021, №1457/01-05 від 10.06.2020 Інформація про взяття на облік та/або оформлення права власності на вищезазначені гідротехнічні споруди протягом 2024 року Пирятинською міською радою Офісу не надавались. Офісу невідомо хто є власником та балансоутримувачем споруд, ставків площами водного дзеркала 3,99 га, 2,36 га, 3,22 га, 1,14 га, 1,97 га, 3,22 га, 35,7 га, розташованих у басейні річки Перевід на території Пирятинської міської ТГ. Офіс не звертався із позовною заявою до Пирятинської міської ради про взяття на облік вказаних гідроспоруд або оформлення на них права власності, оскільки дане питання не відноситься до повноважень Офісу.
Листом від 08.04.2021 №1931/02-35 Пирятинська міська рада повідомила Регіональний офіс водних ресурсів у Полтавській області, що на території Пирятинської територіальної громади було проведено інвентаризацію гідротехнічних споруд. Заходи стосовно передачі безгосподарських гідротехнічних спору у комунальну власність не проводились.
Також 22.06.2021 та 01.12.2021 Пирятинська міська рада направила у Регіональний офіс Водних ресурсів у Полтавській області листи №3314/02-25 та №5067/02-25 аналогічного змісту щодо непроведення заходів стосовно передачі безгосподарських гідротехнічних спору у комунальну власність.
Відповідно до листа Регіонального офісу водних ресурсів у Полтавській області від 16.08.2024 №354/12-10 встановлено, що інформація стосовно взяття на облік або оформлення права власності на вищевказану гідротехнічну споруду від Пирятинської міської територіальної громади до Регіонального офісу не надходила.
Крім того, відповідно до листа Регіонального офісу від 03.09.2024 №439/12-10 встановлено, що водний об`єкт (ставок), та його гідротехнічна споруда не належать до водних об`єктів державної власності, і не перебуває на балансі Офісу. Офіс не здійснює спостережень за наповненням водних об`єктів, згаданих в запиті, та не має повноважень самостійно проводити обстеження ставків і водосховищ, їх гідротехнічних споруд, які не є об`єктами державної власності і не перебувають на балансі Офісу. Поряд із викладеним вище Офіс у вказаному листі зазначив, що відповідно до статті 10 Водного кодексу України до компетенції і повноважень сільських, селищних та міських рад у галузі регулювання водних відносин, зокрема належить: здійснення заходів щодо раціонального використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів; контроль за використанням і охороною вод та відтворення водних ресурсів. У вказаному листі Регіонального офісу також зазначено, що причинами недостатнього наповнення водних об`єктів можуть бути маловодні весняні повені, безсніжні зими та спекотні літні місяці із дефіцитом опадів. У результаті таких погодних умов протягом тривалого часу, можуть бути обмежені можливості наповнення водойм за рахунок природного стоку. Крім того, невирішене питання прийняття на баланс органів місцевого самоврядування гідротехнічних споруд водних об`єктів з метою забезпечення їх надійної, безаварійної експлуатації та проведення ремонтних робіт, негативно впливає на технічний стан елементів гідротехнічних споруд водних об`єктів та, зокрема, їх можливості утримувати рівень води на відмітці нормального підпірного рівня.
Прокурор стверджував, що безхазяйні гідротехнічні споруди є потенційно небезпечними об`єктами, які в свою чергу загрожують життю населення, затопленню населених пунктів та сільськогосподарських угідь під час проходження льодоходу, весняної повені та дощових паводків тощо, тому вважав, що Пирятинською міською радою допущено протиправну бездіяльність, оскільки до її завдань належить здійснення процедури з набуття права комунальної власності на безхазяйне нерухоме майно, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції  виходив з того, що протягом декількох років йде листування та проводяться засідання за участі як органів державної влади, так і органів місцевого самоврядування, в тому числі за участі Пирятинської міської ради, вказане свідчить про тривалу бездіяльність Пирятинської міської ради у збереженні та підтриманні належного технічного стану греблі довжиною 96 метрів, шириною 5 метрів, обладнаної фронтальним водоспуском трубного типу, яка розташована на водному об`єкту – ставку, загальною площею 3,22 га, що знаходиться на річці Перевід (Перевод) у межах села Березова Рудка Пирятинської територіальної громади, Лубенського району, Полтавської області.  Зважаючи на те, що ані власника, ані користувача чи іншої особи, яка має речові права на греблю не встановлено, суд дійшов висновку, що гребля є безхазяйною річчю і, відповідно Пирятинська міська рада є, в даному випадку, уповноваженим органом місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо взяття на баланс безхазяйного майна, в тому числі греблі довжиною 96 метрів, шириною 5 метрів, обладнаної фронтальним водоспуском трубного типу, яка розташована на водному об`єкту – ставку, загальною площею 3,22 га, що знаходиться на річці Перевід (Перевод) у межах села Березова Рудка Пирятинської територіальної громади, Лубенського району, Полтавської області, та подальшого оформлення права комунальної власності на неї.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Щодо права прокурора на звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Наведеним положенням ч. 1 ст. 5 КАС України, якою передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Завданням адміністративного судочинства, у розумінні ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За визначенням п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.
Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України (ч. 4 ст. 5 КАС України).
Зміст наведених приписів законодавства дає підстави для висновку, що завданням адміністративного судочинства є, насамперед, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб (кожної людини і громадянина), прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, тоді як самі суб`єкти владних повноважень наділені правом на звернення до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.
Отже, необхідно дослідити наявність підстав для звернення прокурора до суду, оскільки лише за наявності такого суд може вирішувати спір по суті.
У Рішенні від 05.06.2019 №4-р(II)/2019 Конституційний Суд України зазначив, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.
Відповідно до ч.3 ст. 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 29.11.2022 у справі №240/401/19 дійшов таких висновків:
“69. Системне тлумачення вказаних приписів дозволяє дійти висновку, що стаття 53 КАС України вимагає вказувати в адміністративному позові, скарзі чи іншому процесуальному документі докази на підтвердження підстав заявлених позовних вимог із зазначенням, у чому саме полягає порушення інтересів держави, та обставини, що зумовили необхідність їх захисту прокурором.
70. Разом з тим, незгода суду з наведеним в адміністративному позові на виконання частини четвертої статті 53 КАС України обґрунтуванням прокурора щодо визначеної ним підстави представництва, як і неподання прокурором доказів відсутності органів влади, які мають повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, не є підставою для залишення позову без розгляду, як помилково вважали суди у цій справі.
71. Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц.
У постанові від 01.12.2022 у справі № 340/5914/21, в якій, зокрема розглядалося питання права прокурора на звернення до суду для захисту інтересів держави у сфері збереження водних об`єктів для загального та спеціального водокористування, а також запобігання виникнення надзвичайних ситуацій, пов`язаних з неналежною експлуатацією гідротехнічної споруди, забезпечення безаварійного пропуску льодоходу, попередження повеней та паводків на водних об`єктах, Верховний Суд зазначив:
«…водні об`єкти є важливою частиною екосистеми та елементом довкілля, що забезпечує існування людей, тваринного і рослинного світу. Для належного використання і охорони водних ресурсів, а також для захисту відповідних територій від шкідливого впливу вод на водних об`єктах усіх форм власності можуть зводитися гідротехнічні споруди; забезпечення безаварійності та безперебійності експлуатації таких споруд є завданням власників або користувачів водних об`єктів, на яких розміщена гідротехнічна споруда.
На цій підставі колегія суддів доходить висновку про те, що не взяття на баланс гідротехнічної споруди водного об`єкта – греблі, невжиття заходів щодо охорони та збереження гідротехнічної споруди, може спричинити виникнення аварій та інших надзвичайних ситуацій, у тому числі повеней, зумовлених шкідливою дією вод. Зазначене може свідчити про наявність загрози заподіяння шкоди інтересам держави у сфері запобігання виникнення надзвичайних ситуацій, пов`язаних з неналежною експлуатацією гідротехнічної споруди, забезпечення безаварійного пропуску льодоходу, попередження повеней та паводків на водних об`єктах».
Аналогічна позиція була підтримана Верховним Судом і у постанові від 29.05.2024 у справі №320/6482/21.
Вищенаведені справи стосувалися представництва прокурором інтересів держави, однак ці висновки можуть бути застосовані у цій справі з огляду на те, що вони стосуються загального питання – права прокурора на звернення до суду у схожих правовідносинах.
У позовній заяві заступник керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області зазначав, що звертається до суду з метою захисту порушених інтересів територіальної громади, зазначаючи, що в цьому випадку порушення допущено самою Пирятинською міською радою, що є й уповноваженим органом, позивач і відповідач збігаються в одній особі, а стороною у справі один і той же орган місцевого самоврядування може бути або позивачем або відповідачем, то Пирятинська міська рада в цьому випадку може бути виключно відповідачем.
Також позивач покликається на те, що бездіяльність відповідача сприяє порушенню основних засад державної політики у сфері збереження інженерної інфраструктури водних об`єктів і комунальної власності, а також створює реальну загрозу настання надзвичайної ситуації техногенного характеру, що є законною підставою для вжиття прокурором заходів представницького характеру у відповідності до ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі №826/13768/16, погоджуючись з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, зазначила, що за змістом ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.
Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий – відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.
Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, зокрема, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Верховний Суд звернув увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Суд також враховує, що у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
« 96. Отже, позови прокурора до органу місцевого самоврядування, за загальним правилом, подаються з такої підстави, як відсутність суб`єкта, до компетенції якого віднесені повноваження щодо здійснення контролю за правомірністю дій та рішень органів місцевого самоврядування. У такій категорії справ прокурор повинен лише довести, що оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень завдано шкоду інтересам держави.
97. При цьому інтереси держави, у тому числі, охоплюють інтереси мешканців територіальної громади, оскільки відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.…
99.Крім того, колегія суддів враховує, що у постанові від 29 листопада 2022 року у справі № 240/401/19 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформулював висновки про те, що положення статті 53 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо права прокурора на звернення до адміністративного суду з метою захисту інтересів держави в особі територіальної громади необхідно розуміти так:
- прокурор, звертаючись до суду з метою захисту інтересів держави, що охоплюють собою й інтереси певної територіальної громади, фактично діє в інтересах держави; оскільки відсутні чіткі критерії визначення поняття інтереси держави, яке є оціночним, суди під час розгляду кожної конкретної справи повинні встановлювати наявність/відсутність інтересів держави та необхідність їх захисту у судовому порядку;
- прокурор має право самостійно звертатися до адміністративного суду із позовом у разі відсутності органу, який має повноваження на звернення до суду з таким самим позовом; передбачене законами загальне повноваження державного органу на звернення до суду або можливість бути позивачем чи відповідачем у справі, не свідчить про право такого органу на звернення з адміністративним позовом в конкретних правовідносинах, оскільки Законом має бути прямо визначено, у яких випадках та який орган може/повинен звернутися до суду;
- у разі, якщо адміністративні суди доходять висновку про відсутність у прокурора права на звернення з позовом до суду в інтересах держави з підстави наявності органу, що має повноваження на звернення з таким позовом до суду, суди повинні чітко вказати, до компетенції якого саме органу належить повноваження на звернення до суду та яким Законом це право передбачено.
100. З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає помилковими висновки судів першої та апеляційної інстанцій стосовно того, що прокурор є неналежним позивачем у цій справ....
105. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що звернення прокурора до суду у порядку адміністративного судочинства у цій справі слугує меті захисту суспільного інтересу у такій важливій сфері, як забезпечення екологічної безпеки та безпеки життя та здоров`я людей, а тому прокурор, звертаючись до суду з цим позовом, діяв відповідно до вимог статті 53 КАС України та частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»».
Враховуючи вищезазначені законодавчі приписи та практику Верховного Суду, враховуючи предмет та підстави позову, колегія суддів дійшла висновку, що прокурор у цій справі має право на звернення до суду.
Щодо суті спору, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" №280/97-ВР від 21.05.1997 (далі - Закону №280) органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.
Відповідно до частини третьої статті 16 Закону №280 матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Частиною п`ятою статті 16 Закону №280 визначено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону №280 сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Згідно зі статтею 25 Закону №280, селищні ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Статтею 60 Закону №280 визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, на рухоме та нерухоме майно.
Підставою набуття права комунальної власності є передача майна комунальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування, та розпорядження об`єктами права комунальної власності.
Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.
Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад, передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Згідно зі статтею 335 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.
Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації.
Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.
Відповідно до статті 327 ЦК України, у комунальній власності є майно, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Статтею 329 ЦК України передбачено, що юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-VI від 01.07.2004 (далі - Закон №1952-VI), який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.
За визначенням статті 2 Закону №1952-VI державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру.
Відповідно до частини другої статті 3 Закону №1952-VI речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Згідно з частиною чотирнадцятою статті 18 Закону №1952-VI взяття на облік безхазяйного нерухомого майна проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
З вищевикладеним норм вбачається, що селищні ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
При цьому, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Процедура визнанням майна безхазяйним передбачена статтею 335 ЦК України, відповідно до змісту якої, безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих медіа. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.
Частиною першою статті 5 Закону Закону №1952-VI визначається необхідність державної реєстрації споруд, а також їх окремих частин.
Верховний Суд у правовій позиції, висловленій у постанові від 21.06.2024 у справі № 420/19870/21, дійшов таких висновків про застосування статті 355 Цивільного кодексу України у питанні взяття на облік безхазяйних нерухомих речей:
(1) безхазяйною нерухомою річчю є нерухоме майно, яке відповідає двом умовам:
- відомості про це майно відсутні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;
- власник цього майна невідомий органу місцевого самоврядування, на території якого воно розміщене;
(2) орган місцевого самоврядування, на території якого розміщено безхазяйну нерухому річ, зобов`язаний звернутися із заявою до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, для взяття безхазяйної нерухомої речі на облік. Оскільки частину другу статті 355 ЦК України сформульовано імперативно, звернення з відповідною заявою є обов`язком, а не правом органу місцевого самоврядування.
Питання щодо права власності на греблю довжиною 96 метрів, шириною 5 метрів, обладнаної фронтальним водоспуском трубного типу, яка розташована на водному об`єкту – ставку, загальною площею 3,22 га, що знаходиться на річці Перевід (Перевод) у межах села Березова Рудка Пирятинської територіальної громади, Лубенського району, Полтавської області має важливе значення, оскільки визначає як особу, яка відповідає за організацію її утримання в належному стані, так і джерела коштів на її утримання.
Відповідно до пункту 7 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.09.2012 № 5245-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" (далі - Закон №5245-VI) з дня набрання чинності цим законом (чинний з 01.01.2013) землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.
Згідно з пунктами 3, 4 розділу ІІ Закону №5245-VI з дня набрання ним чинності землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:
а) земельні ділянки:
- на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади;
- які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;
б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.
Органи місцевого самоврядування з огляду на частини першу, п`яту статті 15 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон №280/97-ВР) є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону; від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (частина п`ята статті 60 Закону №280/97-ВР).
Таким чином, відповідний орган місцевого самоврядування уповноважений визначати юридичну долю об`єктів, що розташовані на земельних ділянках комунальної власності.
Частиною першою статті 317 ЦК України визначено, що саме власникові належать повний перелік правомочностей - право володіння, користування та розпорядження своїм майном, які він може реалізовувати на власний розсуд.
Орган місцевого самоврядування реалізує такі повноваження від імені та в інтересах територіальних громад. До відання місцевих рад належить також вжиття заходів щодо реєстрації та взяття на облік безхазяйного майна, розташованого на території відповідної громади, шляхом звернення до органу державної реєстрації прав або нотаріуса в установленому для державної реєстрації прав порядку (частина друга статті 335 ЦК України).
Гребля є видом гідротехнічних та інженерних споруд, не належить до будівель та приміщень, проте за інженерним задумом розміщується на земельній ділянці, призначена для спеціальних технічних функцій, пов`язаних з використовуванням водних ресурсів, зокрема для запобігання шкідливій дії вод. Переміщення такої споруди призводить до втрати її призначення.
Частиною першою статті 5 Закону України від 01.07.2004 №1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначається необхідність державної реєстрації споруд, а також їх окремих частин.
Гребля, як і гідротехнічна споруда, належить до нерухомого майна, щодо якого має проводитися державна реєстрація прав.
Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 05.03.2024 у справі №300/3657/22, від 21.06.2024 у справі №420/19870/21.
Відомості про право власності, інші речові права на греблю повинні бути зареєстровані у відповідному Реєстрі. Однак такі відомості у реєстрі відсутні. Відповідно до частини першої статті 335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Зважаючи на те, що ані власника, ані користувача чи іншої особи, яка має речові права на греблю не встановлено, тому вона є безхазяйною річчю і, відповідно стаття 335 ЦК України є застосовною.
Відповідно до статті 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.
У преамбулі до Водного кодексу України (далі - ВК України) зазначено, що водні ресурси забезпечують існування людей, тваринного і рослинного світу і є обмеженими та уразливими природними об`єктами.
В умовах нарощування антропогенних навантажень на природне середовище, розвитку суспільного виробництва і зростання матеріальних потреб виникає необхідність розробки і додержання особливих правил користування водними ресурсами, раціонального їх використання та екологічно спрямованого захисту.
Пунктами 2 та 4 частини першої статті 81 ВК України до комплексу заходів щодо збереження водності річок і охорони їх від забруднення належить, зокрема: створення спеціалізованих служб по догляду за річками, прибережними захисними смугами, гідротехнічними спорудами та підтриманню їх у належному стані; здійснення агротехнічних, агролісомеліоративних та гідротехнічних протиерозійних заходів, а також створення для організованого відводу поверхневого стоку відповідних споруд (водостоки, перепуски, акведуки тощо) під час будівництва і експлуатації шляхів, залізниць та інших інженерних комунікацій.
Відповідно до частини другої статті 107 ВК України під час проектування водогосподарських та інших об`єктів повинна враховуватися можлива шкідлива дія вод, а під час експлуатації цих об`єктів - вживатися заходи щодо її запобігання, зокрема, будівництво протиерозійних гідротехнічних споруд, земляних валів, водоскидів, захисних дамб, водосховищ-регуляторів.
Наказом Міністерства інфраструктури України від 16.01.2014 №21 затверджено Положення про організацію та порядок здійснення технічного нагляду за гідротехнічними спорудами воднотранспортного комплексу, відповідно до пункту 1.3 якого гідротехнічні споруди - це споруди, що підпадають під вплив водного середовища, призначені для використання і охорони водних ресурсів, а також для захисту від шкідливого впливу вод.
Пунктом 1.4 цього Положення визначено, що метою здійснення технічного нагляду за гідротехнічною спорудою є контроль за зміною їх технічного стану під час експлуатації споруд, у тому числі визначення і забезпечення придатності до безаварійної експлуатації протягом строку служби.
Верховним Судом у постанові від 01.12.2022 у справі №340/5914/21 було зроблено висновок про те, що:
"67. З вищенаведеного вбачається, що водні об`єкти є важливою частиною екосистеми та елементом довкілля, що забезпечує існування людей, тваринного і рослинного світу. Для належного використання і охорони водних ресурсів, а також для захисту відповідних територій від шкідливого впливу вод на водних об`єктах усіх форм власності можуть зводитися гідротехнічні споруди; забезпечення безаварійності та безперебійності експлуатації таких споруд є завданням власників або користувачів водних об`єктів, на яких розміщена гідротехнічна споруда.
68. На цій підставі колегія суддів доходить висновку про те, що невзяття на баланс гідротехнічної споруди водного об`єкта - водосховища площею 88,1212 га, розташованого на річці Мала Вись, невжиття заходів щодо охорони та збереження гідротехнічної споруди, може спричинити виникнення аварій та інших надзвичайних ситуацій, у тому числі повеней, зумовлених шкідливою дією вод. Зазначене може свідчити про наявність загрози заподіяння шкоди інтересам держави у сфері запобігання виникнення надзвичайних ситуацій, пов`язаних з неналежною експлуатацією гідротехнічної споруди, забезпечення безаварійного пропуску льодоходу, попередження повеней та паводків на водних об`єктах".
Правовий висновок про те, що екологічні інтереси держави охоплюють, зокрема, й інтереси у сфері збереження та захисту водних об`єктів загальнодержавного та місцевого значення, забезпечення їх належного використання, висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 19.11.2019 у справі №806/1350/15, від 29.04.2020 у справі №802/1145/17-а, від 09.04.2020 у справі №822/589/17, від 03.02.2021 у справі №806/1326/17, від 16.06.2021 у справі № 120/2320/19-а, від 27.10.2021 у справі №806/1325/17, від 06.09.2022 у справі № 822/591/17, від 19.10.2022 у справі № 354/609/15.
Судом встановлено, що протягом декількох років йде листування та проводяться засідання за участі як органів державної влади, так і органів місцевого самоврядування, в тому числі за участі Пирятинської міської ради щодо спірної гідротехнічної споруди.
Вказане свідчить про тривалу бездіяльність Пирятинської міської ради у збереженні та підтриманні належного технічного стану греблі довжиною 96 метрів, шириною 5 метрів, обладнаної фронтальним водоспуском трубного типу, яка розташована на водному об`єкту – ставку, загальною площею 3,22 га, що знаходиться на річці Перевід (Перевод) у межах села Березова Рудка Пирятинської територіальної громади, Лубенського району, Полтавської області.
Зважаючи на вищенаведене, з метою уникнення загрози заподіяння шкоди інтересам держави у сфері запобігання виникнення надзвичайних ситуацій, пов`язаних з неналежною експлуатацією гідротехнічної споруди, саме Пирятинська міська рада зобов`язана вживати дії, спрямовані на визначення правового статусу греблі. Якщо її власник невідомий, Пирятинська міська рада має обов`язок взяти греблю на облік як безхазяйне майно шляхом звернення із відповідною заявою до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно.
Зважаючи на те, що ані власника, ані користувача чи іншої особи, яка має речові права на греблю не встановлено, суд дійшов висновку, що гребля є безхазяйною річчю і, відповідно стаття 335 ЦК України є застосовною.
Пирятинська міська рада є, в даному випадку, уповноваженим органом місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо взяття на баланс безхазяйного майна, в тому числі греблі довжиною 96 метрів, шириною 5 метрів, обладнаної фронтальним водоспуском трубного типу, яка розташована на водному об`єкту – ставку, загальною площею 3,22 га, що знаходиться на річці Перевід (Перевод) у межах села Березова Рудка Пирятинської територіальної громади, Лубенського району, Полтавської області, та подальшого оформлення права комунальної власності на неї.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої  інстанції, що позовну заяву слід задовольнити з викладених вище підстав.
Посилання апелянта про те, що було обмежено права постійного землекористувача, а саме у випадку підтвердження передачі земельних ділянок ТОВ «Державний земельний банк», порушення права розпорядження, власності, користування ТОВ «Державний земельний банк», є необґрунтованими, оскільки спірна зазначена гребля не перебуває та не перебувала на балансі чи у власності  ТОВ «Державний земельний банк».
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Пирятинської міської ради - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.11.2024 по справі № 440/11385/24  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий    З.Г. Подобайло