ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 711/7221/24                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Демчик Р.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 травня 2025 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
               головуючого судді:                        Собківа Я.М.,    
                                суддів:                        Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,
  за участю секретаря:                          Ольшевської Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника Черкаського міжрегіонального управління Держаної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України Мацака Єгора Івановича, Онученка Сергія Миколайовича, Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про скасування постанови про адміністративне правопорушення,                           
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Начальника Черкаського міжрегіонального управління Держаної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України Мацака Єгора Івановича, Онученка Сергія Миколайовича, Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову головного спеціаліста відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства та контролю суден Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України Онученка Сергія Миколайовича від 06.09.2024 року №093/24. Закрити провадження у адміністративні справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 116 КУпАП.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2025 року позов задоволено.  
В апеляційній скарзі Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, посилаючись на порушення Придніпровського районного суду м.Черкаси норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.     
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні, суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. 
З матеріалів справи вбачається, що 09.08.2024 року в адміністративних межах с.Червона Слобода головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства та контролю суден Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України Онученко С.М. складено протокол про адміністративне правопорушення №0142, відповідно до якого 09.08.2024 року об 15.30 год. судноводій ОСОБА_1 не пред`явив під час огляду судна «БМК-130», з ідентифікаційним номером «КАС-1303-К» необхідну кількість індивідуальних рятувальних засобів, чим порушив ч.6 ст. 34 Закону України «Про внутрішній транспорт», та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 116 КУпАП.
Постановою головного спеціаліста відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства та контролю суден Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України Онученка С.М №093/24 від 06.09.2024 року, за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення №0141, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.116 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн.
Відповідно до вказаної постанови, 09.08.2024 року об 15.30 год. судноводій ОСОБА_1 керував судном «БМК-130», з ідентифікаційним номером «КАС-1303-К» та не пред`явив необхідну кількість індивідуальних рятувальних засобів, чим порушив ч.6 ст. 34 Закону України «Про внутрішній транспорт», та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 116 КУпАП.
Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.
Так, згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 ст.116 КУпАП визначено, що керування судноводіями малими суднами, що підлягають обов`язковій реєстрації, водними мотоциклами, не зареєстрованими у встановленому порядку, або на які не нанесено назву (ідентифікаційний номер), або на борту яких немає необхідних сигнальних чи рятувальних засобів, суднових документів, або з порушенням правил завантаження, норм пасажиромісткості, обмежень щодо району та умов плавання -  тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 74 ч 1 ст.1 Закону України «Про внутрішній водний транспорт» визначено, що судноводій - особа, яка має право керування судном, водним мотоциклом.
Відповідно до п.35 ч.1 ст.1 Закону України «Про внутрішній водний транспорт» мале судно - будь-яке судно довжиною до 20 метрів (крім пасажирських суден, буксирів та штовхачів, призначених для ведення складу суден, які не є малими, плавучого обладнання, криголамів, поромів, плавучого обладнання суднових шлюпок і плотів, спортивних суден, а також водних мотоциклів і засобів для розваг на воді).
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про внутрішній водний транспорт» цей Закон регулює відносини у сфері внутрішнього водного транспорту, використання суден, внутрішніх водних шляхів та їх берегових смуг для судноплавства, визначає правовий режим річкових портів і  терміналів, об`єктів інфраструктури внутрішнього водного транспорту.
Відповідно до ч.6 ст. 34 Закону України «Про внутрішній водний транспорт» на борту будь-якого малого моторного судна під час його руху повинні бути в наявності індивідуальні рятувальні засоби у кількості, не меншій ніж кількість людей на борту судна. Такі засоби повинні бути легкодоступними для людей, які перебувають на борту судна. Судноводій малого судна має право прийняти рішення про обов`язкове застосування людьми на борту судна таких засобів за наявності небезпеки для людського життя, зокрема у разі несприятливих погодних умов, небезпечного хвилювання, інтенсивного руху суден.
Згідно вимог п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 278 КУпАП  орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:  1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;  2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;  3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;  4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;  5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Згідно зі ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Наказом Міністерства інфраструктури України від 18.04.2013 року №235, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.05.2013 № 744/23276 затверджений Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення на морському та річковому транспорті (далі - Порядок).
Відповідно до пункту 1.3 Порядку, органи морського і річкового транспорту розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 114, 115, 116, 116-1, 116-2, 116-3, 117, 118, частиною першою ст.120, частиною 3 статті 129, частинами п`ятою та шостою статті 130, частиною другою статті 133, частиною першою статті 134, абзацом десятим статті 135, статтями 136 та 188-15 КУпАП.
Зазначений пункт Порядку кореспондується з вимогами статті 225 КУпАП.
Як передбачено ч.1 та ч.2 п.4 ст.225 КУпАП, органи морського і внутрішнього водного транспорту розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил охорони порядку і безпеки плавання на морському і внутрішньому водному транспорті, правил користування морськими суднами та суднами внутрішнього плавання, правил охорони порядку і безпеки плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил випуску судна у плавання або допуск до керування судном осіб, які не мають відповідного документа, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, в акваторії морського порту, правил реєстрації суден, правил користування малими, спортивними суднами та водними мотоциклами, правил безпечної експлуатації баз для стоянки малих суден, правил пожежної безпеки на морському і внутрішньому водному транспорті, допуск до керування морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом осіб, які перебувають у стані сп`яніння, передачу керування судном особі, яка перебуває у стані сп`яніння, керування річковими, малим, спортивним судном або водним мотоциклом судноводіями у стані сп`яніння, у тому числі вчинене особами, які не мають права керування плавучими засобами, ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння, недопуск на судна внутрішнього водного плавання посадових осіб, уповноважених на проведення перевірок суден, перевезення ручної поклажі понад установлені норми морським і внутрішнім водним транспортом, безквитковий проїзд на суднах морського і внутрішнього водного транспорту, порушення порядку провадження господарської діяльності (у частині порушення порядку провадження господарської діяльності у сферах морського і внутрішнього водного транспорту), невиконання законних вимог посадових осіб органів морського і внутрішнього водного транспорту (статті 114, 115, 116, 116-1, 116-2, 116-3, 118, 118-1, частина перша статті 120, частина третя статті 129, частина перша статті 134, абзац десятий статті 135, стаття 164 (у частині порушення порядку провадження господарської діяльності у сферах морського і внутрішнього водного транспорту), стаття 188-15 цього Кодексу)
Від імені органів морського і внутрішнього водного транспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право за адміністративні правопорушення, передбачені статтями 116 і 118 цього Кодексу, - державний інспектор центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері морського та внутрішнього водного транспорту, інспектор служби капітана морського порту.
Згідно з п.4.8 Порядку уповноважена особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, діє за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та неупередженому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись нормами законодавства і правосвідомістю.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику у сферах морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства.
Адміністрація судноплавства у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, а також діє на підставі Положення про Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 212.
Адміністрація судноплавства здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Пунктом 7 розділу 3 Посадової інструкції головного спеціаліста відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства та контролю суден Черкаського міжрегіонального управління, яка затверджена Головою Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України 15.07.2024 року, головний спеціаліст відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства та контролю суден Черкаського міжрегіонального управління складає протоколи про адміністративні правопорушення та протоколи про порушення вимог законодавства про внутрішній водний транспорт. У випадках встановлених законодавством розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.
З огляду на викладене, головний спеціаліст відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства та контролю суден Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України Онученко С.М. є уповноваженою особою, у розумінні положень Закону України «Про внутрішній водний транспорт», Положення про Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 212, ст.225 КУпАП, - посадовою особою щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, за результатами чого ним була винесена оскаржувана постанова.
Згідно оскаржуваної постанови, 09.08.2024 року об 15.30 год. судноводій ОСОБА_1 керував судном «БМК-130», з ідентифікаційним номером «КАС-1303-К» та не пред`явив необхідну кількість індивідуальних рятувальних засобів, чим порушив ч.6 ст. 34 Закону України «Про внутрішній транспорт», та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 116 КУпАП.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.07.2020 року у справі №216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Відповідно до ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2025 року вбачається, що судом першої інстанції у судовому засіданні досліджено відеозапис, який міститься на файлі 0004911_00000020240809155339_0023. Та зазначено, що з вказаного відеозапису не вбачається що 09.08.2024 року об 15.30 год. судноводій ОСОБА_1 керував судном «БМК-130», з ідентифікаційним номером «КАС-1303-К».
Навпаки, відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 перебуває у металевій конструкції на березі водойми. Також відеозаписом взагалі не зафіксоване місцезнаходження судна«БМК-130», з ідентифікаційним номером «КАС-1303-К», та не зафіксовано те, що вказане мале моторне судно рухається, та на його борту знаходяться люди.
Матеріали справи не містять зазначеного відеофайла 0004911_00000020240809155339_0023, проте у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати встановлені обставини суду першої інстанції хибними з огляду також на те, що в апеляційній скарзі скаржник жодних зауважень з приводу вищевикладеного не зазначив та не спростував.  
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_2 не доведений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 116 КУпАП, оскільки доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення відповідачем не надано, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. 
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.
Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення дотримано норми матеріального права, що стало підставою для правильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду -  залишити без змін.
Керуючись статтями 229, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України залишити без задоволення.             
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2025 року залишити без змін.              
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає. 

            Головуючий суддя                                                                                Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Сорочко Є.О.

             Суддя                                                                                                     Чаку Є.В.