ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2025 року
м. Київ
справа № 464/7111/14-к
провадження № 51-3242кмо19
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі: 
головуючого судді                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю:
секретаря судового засідання                ОСОБА_7 , 
прокурора                                                    ОСОБА_8 , 
захисників                                                  ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 (у режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_11 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року,
установила:
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_11 з доповненнями і змінами залишено без задоволення, а вирок Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року стосовно ОСОБА_11 - без змін.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 18 квітня 2024 року відмовив засудженому ОСОБА_11 у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року, заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року повернув засудженому.
Вимоги, викладені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погоджуючись із ухвалою Львівського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року, засуджений ОСОБА_11 звернувся до суду з касаційною скаргою, у якій порушує питання про перегляд зазначеного рішення, просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Обґрунтовуючи вимоги, викладені в касаційній скарзі, ОСОБА_11 указує на безпідставність висновку апеляційного суду про відсутність підстав для поновлення процесуального строку стосовно перегляду ухвали Львівського апеляційного суду від  03 квітня 2019 року за нововиявленими обставинами та необґрунтоване повернення судом його заяви. На переконання засудженого, суд апеляційної інстанції проігнорував положення ч. 4 ст. 461 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), на  які він посилався у своїй заяві про поновлення процесуального строку.
Також засуджений уважає, що до висновку про наявність підстав для повернення його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року суд не міг дійти без перевірки матеріалів кримінального провадження, наполягає, що в його заяві належним чином обґрунтовано наявність відповідних нововиявлених обставин.
Звертає увагу Суду, що кримінальним процесуальним законом не передбачено відмови у відкритті провадження за заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, і свої доводи обґрунтовує з посиланням на постанову Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (далі-ККС ВС) від 17 квітня 2018 року (справа  № 761/25093/16, провадження № 51-1105км18).
Підстави передачі провадження на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - Об`єднана палата)
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 434-1 КПК суд, який розглядає кримінальне провадження в  касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає таке кримінальне провадження на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за  необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи іншої об`єднаної палати. 
Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII                                 «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) Верховний Суд забезпечує сталість та  єдність судової практики в порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під  час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи у такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права.
Під час розгляду касаційної скарги ОСОБА_11 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року, якою відмовлено в поновленні строку на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року та повернуто заяву засудженого, колегія суддів Третьої судової палати ККС ВС дійшла висновку про наявність підстави, передбаченої ч.  2 ст. 434-1 КПК, до передачі цього провадження на розгляд Об`єднаної палати. 
Так, колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду ККС ВС у постанові від 26 березня 2024 року (провадження № 3766км18, справа   № 401/1156/15-к) дійшла висновку, що в провадженні, де  засуджений у  відповідній заяві вказує на існування нововиявлених обставин, які, на його думку, спростовують винуватість у вчиненні ним злочину, зокрема на наявність документів, що містяться   в 15-му томі кримінальної справи, відповідно до вимог ч. 4 ст. 461 КПК перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами строками не обмежено. Хоча засуджений у своїй заяві і порушував питання про поновлення строку на її подачу з урахуванням поважності причин пропуску такого строку, проте одночасно зазначив обставини, які, як він уважає, спростовують винуватість у вчиненні ним злочинів, зокрема наявність документів, що містяться в 15-му томі кримінальної справи. 
За таких обставин колегія суддів фактично дійшла висновку про те, що положення ч. 1 ст. 461 КПК не підлягають застосуванню.
З такої ж правозастосовної позиції виходила колегія суддів Другої судової палати ККС ВС у постанові від 10 листопада 2020 року (провадження № 51-3935км20, справа № 676/7843/19), яка визнала, що суд першої інстанції помилково застосував положення ч. 1 ст. 461 КПК, оскільки в заяві засудженого порушувалося питання щодо обставин, які підтверджують його невинуватість у злочині, за яким його було визнано винуватим та засуджено, а тому таку заяву згідно ч. 4 ст. 461 КПК не було обмежено строками звернення до суду і, відповідно, засуджений не повинен був звертатися до суду з  клопотанням про поновлення йому процесуального строку.
Натомість колегія судів Третьої судової палати ККС ВС у постанові від 09 червня 2021  року (справа № 647/2684/20, провадження № 51-1765км21) виходила з того, що ч.  4 ст. 461 КПК підлягає застосуванню в разі дотримання приписів ч. 1 цієї статті, яка визначає, що особа може звернутися із відповідною заявою протягом 3 місяців після того, як дізналася або могла дізнатися про обставини, які вважає нововиявленими. Колегія суддів дійшла висновку, що, постановивши ухвалу про відмову в поновленні строків на подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, які, на думку засудженого, спростовують винуватість у вчиненні ним злочину, місцевий суд резонно врахував те, що клопотання не містить обґрунтованих причин пропуску процесуального строку й апеляційний суд правильно погодився із таким рішенням. 
Отже, колегія суддів визнала необґрунтованими доводи щодо незаконності судових рішень у частині відмови в поновленні строків на подачу заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, де в клопотанні засуджений указував, що  керувався положеннями ч. 4 ст. 461 КПК, за якими перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами строками не обмежено.
За таких обставин колегія суддів Третьої судової палати ККС ВС передала вказане провадження на розгляд Об`єднаної палати для відступу від висновків у постановах Другої судової палати ККС ВС від 10 листопада 2020 року (справа № 676/7843/19, провадження № 51-3935км20) та від 24 березня 2024  року (справа № 401/1156/15-к, провадження № 51-3766км18), оскільки виходить із правової позиції щодо застосування ч. 1 ст. 461 КПК у подібних правовідносинах, відмінної від раніше висловленої Верховним Судом у цих рішеннях, і вважає обґрунтованим підхід, застосований колегією суддів Третьої судової палати ККС ВС у постанові від 09 червня 2021  року (справа № 647/2684/20, провадження № 51-1765км21).
Позиції учасників судового провадження
Захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_9 підтримали вимоги касаційної скарги, просили їх задовольнити, навели відповідні обґрунтування.
Прокурор навів мотиви того, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення апеляційного суду - скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Інших учасників судового провадження було повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, у судове засідання вони не з`явилися, клопотань про особисту участь або відкладення судового засідання від них не надходило. 
Мотиви Суду
Положеннями п. 4 ч. 4 ст. 17 Закону № 1402-VIII, серед іншого, передбачено, що єдність системи судоустрою забезпечується єдністю судової практики.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 434-1 КПК суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає таке кримінальне провадження на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи іншої об`єднаної палати.
Отже, однією з функцій, а також завданням об`єднаної палати є необхідність сформувати обґрунтовану правову позицію щодо застосування конкретної норми права й сприяти єдиному та правильному правозастосуванню в судовій практиці. 
Забезпечення єдності практики є реалізацією принципу правової визначеності, який втілюється з додержанням загальних засад кримінального провадження (ст. 7 КПК) шляхом однакового застосування тієї самої норми закону в подібних справах щодо різних осіб. Отже, завданням Суду є, зокрема, досягнення в встановленому законом порядку юридичної визначеності в тотожних правовідносинах і запобігання невизначеності в аналогічних ситуаціях.
Щодо співвідношення ч. 1 ст. 461 КПК з іншими нормами, які визначено в частинах 2, 3,  4 вказаної статті
Процедура перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами за змістом глави 34 КПК має певні етапи: 
1) перевірка заяви на предмет її відповідності вимогам процесуального закону щодо суб`єктів (ст. 460 КПК), строку звернення (ст. 461 КПК), оформлення (ст. 462 КПК) та  порядку подання (ст. 463 КПК);
2) вирішення питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами за заявою про перегляд судового рішення, що набрало законної сили (ст.  464 КПК); 
3) розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами й ухвалення судового рішення за наслідками такого розгляду (статті 466, 467 КПК).
Положення ч. 1 ст. 461 КПК, згідно з якими «заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини», підлягають застосуванню в кожному провадженні як такі, що не передбачають виключень (винятків) щодо їх використання.
Співвідношення процесуальних норм, передбачених відповідними частинами ст.  461  КПК, дозволяє дійти висновку, що ч. 1 та частини 2-4 цієї статті регламентують різні процесуальні строки.
Так, ч. 1 встановлює строки звернення із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини, які обчислюються із урахуванням положень ст. 115 КПК щодо реалізації першого етапу (з указаних вище) процедури, передбаченої главою 34 КПК.
У свою чергу частини 2-4 ст. 461 КПК установлюють строки, протягом яких рішення може бути переглянуто в аспекті реалізації положень статей 464, 466, 467 цього Кодексу (другий та третій етапи процедури, визначеної главою 34 КПК).
Тобто ч. 1 ст. 461 КПК чітко вказує, що заяву про перегляд судового рішення за  нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини. Таким чином, цей строк установлено виключно для особи, яка звернулася до суду, і він відраховується з того моменту, коли вона дізналася про обставини, які вважає нововиявленими.
Водночас частини 2-4 ст. 461 КПК установлюють строки, протягом яких допускається перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а не строки, протягом яких особа може звернутися до суду з відповідною заявою. 
Так, виправдувальний вирок може бути переглянуто виключно протягом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Для обвинувального вироку встановлено два строки: перший - коли нововиявлені обставини свідчать про вчинення більш тяжкого злочину, тоді протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за більш тяжкий злочин; другий - коли нововиявлені обставини підтверджують невинуватість засудженого або вчинення ним менш тяжкого кримінального правопорушення, тоді перегляд строками не обмежено.
Указані вище норми однозначно вказують, що учасник кримінального провадження може звернутися із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами протягом трьох місяців з моменту, коли йому стало відомо про такі обставини, поза межами цього строку - може клопотати про його поновлення відповідно до  приписів кримінального процесуального закону.
В свою чергу суд має право переглянути судове рішення або в межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (за частинами 2, 3 ст. 461 КПК), або  й  поза межами строків давності (за правилами ч. 4 ст. 461 КПК).
Разом з тим правила частин 2-4 ст. 461 КПК підлягають застосуванню з урахуванням приписів ч. 1 цієї статті, що визначають строк, протягом якого можуть бути подані відповідні заяви учасниками кримінального провадження, які не підпорядковуються і не змінюються положеннями частин 2-4 указаної статті.
Приписи ч. 3 ст. 464 КПК у їх взаємозв`язку із ч. 3 ст. 429 КПК дають підстави для висновку, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, подану після закінчення строку на її подання (ч. 1 ст. 461 КПК), якщо особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення, має бути повернуто особі, яка її подала.
Перевіряючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами на  предмет її відповідності вимогам процесуального закону, необхідно зважати, що  кримінальний процесуальний закон не встановлює положень, за якими приписи ч. 1 ст. 461 КПК не підлягають застосуванню.
Незастосування положень ч. 1 ст. 461 КПК є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Щодо доводів касаційної скарги про необґрунтованість оскарженої ухвали суду апеляційної інстанції 
Засуджений необґрунтовано виходить із того, що до висновку про відсутність підстав для повернення його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року, суд не міг дійти без перевірки матеріалів кримінального провадження, помилково вважає, що в його заяві належним чином умотивовано наявність підстав до поновлення процесуального строку.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 18 квітня 2024 року обґрунтовано відмовив засудженому ОСОБА_11 у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року та повернув засудженому заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Так, у клопотанні засуджений просив поновити йому строк на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, до того ж підставою для поновлення цього строку зазначив те, що в його заяві є дані про обставини, які підтверджують його невинуватість, а відповідно до ч. 4 ст.  461 КПК за наявності обставин, які підтверджують невинуватість засудженого, перегляд рішення за нововиявленими обставинами строком не обмежено. Саме у зв`язку з цим заявник просив поновити йому процесуальний строк.
Дослідивши зміст заяви засудженого та ухвали Львівського апеляційного суду від  03 квітня 2019 року, апеляційний суд установив, що засуджений покликається на ряд фактів, які, на його переконання, не були відомі суду апеляційної інстанції під  час перегляду вироку Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2016  року та які, на його думку, можуть вплинути на законність та обґрунтованість прийнятого рішення за наслідками апеляційного розгляду кримінального провадження. Водночас ОСОБА_11 не зазначив жодних обґрунтованих та  поважних підстав і причин, які йому об`єктивно перешкодили подати заяву про перегляд рішення суду першої інстанції раніше, а не після спливу більш ніж трьох років, а також не зазначив, коли саме йому стало відомо про вказані факти. 
Проаналізувавши обставини, на які посилався засуджений у своїй заяві, апеляційний суд  навів належні мотиви постановленого ним рішення щодо того, що всі без винятку заявлені факти в заяві засудженого були предметом розгляду суду апеляційної інстанції та їм дано правову оцінку, докази були відомі судам, оскільки на їх основі було ухвалено обвинувальний вирок, а отже, у розумінні ст. 459 КПК вони не є нововиявленими, а мотиви засудженого ґрунтуються на переоцінці вже досліджених судами доказів, що також не дає підстав для поновлення пропущеного процесуального строку.
Верховний Суд погоджується із висновком апеляційного суду про те, що засуджений не вказав поважних причин пропуску процесуального строку, з огляду на що вважає обґрунтованим його рішення про відмову в поновленні строку апеляційного оскарження та не вбачає підстав до застосування повноважень, визначених у  пунктах 2, 3, 4 ч. 1 ст. 436 КПК.
Посилання засудженого на постанову ККС ВС від 17 квітня 2018 року (справа № 761/25093/16, провадження № 51-1105км18) не  є  релевантним обставинам цього провадження, оскільки в тій справі йдеться про інші правовідносини, пов`язані із застосуванням приписів ч. 2 ст. 464 КПК. 
До того ж Верховний Суд послідовно виходить із того, що положення ч. 2 ст. 464 КПК про те, що суддя вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами необхідно розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за  нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження чи відмову у його відкритті (див. постанову Об`єднаної палати від 03 лютого 2020 року у справі № 522/14170/18, провадження № 51-1836кмо19).
Виконуючи приписи ст. 442 КПК, Об`єднана палата робить висновок про те, як саме необхідно застосовувати норму права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, що передала справу на розгляд Об`єднаної палати.
Висновок про застосування норми права, передбаченої ч. 1 ст. 461 КПК, у взаємозв`язку із приписами частин 2-4 вказаної статті:
Положення ч. 1 ст. 461 КПК, за якими заяву про перегляд судового рішення за  нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці  обставини, підлягають застосуванню як у разі коли в заяві йдеться про обставини, які підтверджують вчинення особою більш тяжкого кримінального правопорушення, ніж те, за яке її було засуджено, або спростовують висновки про її невинуватість (частини 2, 3 вказаної статті), так і в разі коли в заяві йдеться про обставини, що підтверджують невинуватість засудженого або вчинення ним менш тяжкого кримінального правопорушення (ч. 4 ст. 461 КПК).
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року залишити без зміни, а касаційну скаргу ОСОБА_11 - без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:
 
ОСОБА_1                      ОСОБА_2                   ОСОБА_3                 ОСОБА_4 

                               ОСОБА_5                       ОСОБА_6