ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року	Львів	Справа № 380/6571/24 пров. № А/857/24241/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Онишкевича Т.В., 
суддів                                                                      Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М., 
                                                                                                                                   
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,

суддя у І інстанції                                                            Мричко Н.І., 
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Львів,
дата складення повного тексту рішення                               13 вересня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:
- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – ГУ ПФУ) про відмову у призначенні пенсії від 19.03.2024 №046350014901;
- зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 періоди навчання з 01.09.1998 по 14.02.2022, з 18.02.2002 по 22.02.2002, з 12.04.2002 по 27.06.2002 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за частиною 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, а також період роботи з 06.01.2024 по 12.03.2024 до загального та пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за частиною 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
- зобов`язати ГУ ПФУ призначити позивачу пенсію відповідно до частини 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 12.03.2024 та провести відповідні виплати.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 у справі №380/6571/24 ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позов було задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ про відмову позивачу у призначенні пенсії від 19.03.2024 №046350014901.
Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.03.2024 про призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з урахуванням висновків, наведених в мотивувальній частині судового рішення.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що рішенням відповідача від 19.03.2024 № 046350014901 позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. Зазначено, що страховий стаж заявника становить 46 років 01 місяць 17 днів. Пільговий стаж – 21 рік 5 місяців 17 днів. За доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховані всі періоди. 
Судом встановлено, що відповідачем не зараховані до пільгового стажу періоди навчання у навчальних закладах з 01.09.1998 по 14.02.2002, з 18.02.2002 по 22.02.2002, з 12.04.2002 по 20.06.2002.
Згідно із записами трудової книжки позивача від 26.02.2002 серії НОМЕР_1 станом на дату звернення позивач продовжував працювати на посаді гірничого майстра, проте стаж роботи враховано до 05.01.2024.
Тобто, до стажу роботи позивача не зараховано періоди навчання у навчальних закладах з 01.09.1998 по 14.02.2002, з 18.02.2002 по 22.02.2002, з 12.04.2002 по 20.06.2002, та з 06.01.2024 по день звернення із заявою про призначення пенсії 12.03.2024.
При цьому жодних підстав незарахування вказаних періодів роботи позивача в оскарженому рішенні про відмову у призначенні пенсії відповідачем не зазначено.
Відтак, відповідачем не взято до уваги подані позивачем копії документів та вибірково досліджено питання зарахування періодів робити позивача до пільгового та загального стажу. Тому суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ про відмову у призначенні пенсії від 19.03.2024 №046350014901 є протиправним та підлягає скасуванню.
Оскільки відповідач не розглянув питання щодо врахування спірних періодів до стажу роботи позивача, то суд зобов`язав ГУ ПФУ повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення з урахуванням висновків суду. 
Тому у частині позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу періоди навчання з 01.09.1998  по 14.02.2022, з 18.02.2002 по 22.02.2002, з 12.04.2002 по 27.06.2002 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за частиною 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, а також період роботи з 06.01.2024 по 12.03.2024 до загального та пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за частиною 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, зобов`язання ГУ ПФУ призначити позивачу пенсію відповідно до частини 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 12.03.2024 та проведення відповідних виплат суд відмовив.
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем, який у своїй скарзі просив скасувати рішення в частині зобов`язання ГУ ПФУ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.03.2024 про призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків, наведених в мотивувальній частині судового рішення, та відмови у задоволенні решти позовних вимог, ухваливши нове рішення у відповідній частині, а саме: 
1.1. Зобов`язати ГУ ПФУ зарахувати ОСОБА_1 періоди навчання з 01.09.1998 по 14.02.2002, з 18.02.2002 по 22.02.2002, з 12.04.2002 по 27.06.2002 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також період роботи з 06.01.2024 по 12.03.2024 до загального та пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
1.2. Зобов`язати ГУ ПФУ призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 12.03.2024 та провести відповідні виплати.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що відповідач протиправно не зарахував спірні періоди до загального та пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що і встановлено судом першої інстанції, а тому у суду були всі підстави зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до частини 3 статті 114 вказаного Закону.
У відзиві на апеляційну скаргу позивача ГУ ПФУ підтримало доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечило обґрунтованість апеляційних вимог та просило залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 12.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ із заявою про призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Рішенням відповідача від 19.03.2024 № 046350014901 позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. Зазначено, що страховий стаж заявника становить 46 років 01 місяць 17 днів. Пільговий стаж – 21 рік 5 місяців 17 днів. За доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховані всі періоди. 
Вважаючи таке рішення ГУ ПФУ протиправним, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав із позовом, що розглядається.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09.07.2023 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV).
Порядок пенсійного забезпечення окремих категорій громадян установлено статтею 114 Закону №1058-IV, відповідно до частини першої якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до частини 3 статті 114 вказаного Закону працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
Як слідує з матеріалів справи, 12.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058-IV.
Рішенням ГУ ПФУ від 19.03.2024 № 046350014901 позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058-IV у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. При цьому зазначено, що страховий стаж заявника становить 46 років 01 місяць 17 днів. Пільговий стаж – 21 рік 5 місяців 17 днів. За доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховані всі періоди. 
Разом із тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до протоколу розрахунку страхового стажу відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача періоди навчання у навчальних закладах з 01.09.1998 по 14.02.2002, з 18.02.2002 по 22.02.2002, з 12.04.2002 по 20.06.2002.
Також згідно із записами трудової книжки позивача станом на дату звернення до ГУ ПФУ Надтока В.С. продовжував працювати на посаді гірничого майстра, проте стаж роботи враховано лише до 05.01.2024. 
Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідачем при розгляді документів позивача про призначення пенсії не досліджено питання щодо зарахування спірних періодів до пільгового та загального стажу, а тому апеляційний суд підтримує думку суду першої інстанції про те, що належним способом порушеного права буде зобов`язання ГУ ПФУ повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків, наведених в мотивувальній частині судового рішення. 
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року у справі №380/6571/24 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк