ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1220/25 Справа № 235/2710/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна  І. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 квітня 2025 року                                                                        м. Кривий Ріг
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., 
при секретарі судового засідання                                        Сербіній І.В.,
за участю захисника адвоката                                        Бурдужа А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника адвоката Бурдужі А.В., діючої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 лютого 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн., -
в с т а н о в и л а:
постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 лютого 2025 року встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 677228 від 10.03.2024 року, 10.03.2024 р. о 16:40 годин м. Покровськ, вул. Київська, 167, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук) від проходження газоаналізатора Алкотестер Drager 681 на місці відмовився, від проходження медичного огляду в установленому законом порядку також відмовився. Від керування відсторонений.
На зазначену постанову захисник адвокат Бурдужа А.В., діюча в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подала апеляційну із пропуском строку на апеляційне оскарження.
На обґрунтування клопотання вказує, що оскаржувана постанова завантажена до Електронного суду лише 05.03.2025 року, на неодноразові звернення захисника про направлення копії постанови, її направлено не було.
Вивчивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов наступного висновку. 
Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Як вбачається з офіційного порталу «Єдиний державний реєстр судових рішень» постанова Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 лютого 2025 року надіслана судом: 05.03.2025, зареєстрована: 05.03.2025, забезпечено надання загального доступу: 06.03.2025.
На підставі викладеного, у зв`язку із тим, що у сторони захисту не було можливості дізнатись результат розгляду та мотиви прийнятого рішення до 05.03.2025 року, вважаю за можливе визнати причину пропуску строку поважною, та поновити строк апеляційного оскарження постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі захисник адвокат Бурдужа А.В., оспорюючи законність, обґрунтованість та підстави притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України, просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що жоден доказ на який послався місцевий суд не доводить вини ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні. 
Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. ст. 256, 266 КУпАП, оскільки містить недостовірну інформацію. Сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом вини. В протоколі не зазначені свідки, які були наявні. Крім того, наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , як про це наведено в протоколі не підтверджена жодним доказом, при цьому сам ОСОБА_1 на запитання поліцейського зазначив, що не вживав алкогольних напоїв. У протоколі наведено, що ОСОБА_1 запропоновано проходження огляду за допомогою алкотестеру, однак даних такого газоаналізатора не наведено та матеріали справи не містять, також на відеозаписі не вбачається наявності такого алкотестеру. 
Звертає увагу, що відеозапис поліцейських, який міститься в матеріалах справи, не послідовний та має загальний інформативний характер, будь-яких доказів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не має, запис здійснений з порушеннями вимог Закону. Наголошує, що на відео відсутній факт руху автомобіля, його послідуючу зупинку працівником поліції, не зафіксована сама особа водія. Крім того ОСОБА_1 не роз`яснені його права та право надати письмові пояснення. 
Звертає увагу, що в порушення вимог Закону, відеозапис не є безперервним, фіксування не здійснене з початку спілкування із водієм, не містить самого факту вчинення адміністративного правопорушення. У зв`язку із тим, що відеозапис не відображає повного відеофіксування адміністративного правопорушення, спілкування, роз`яснення відповідних прав, такий запис є недопустимим доказом. 
Стверджує, що в порушення вимог Інструкції, ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом. 
Зазначає, що у протоколі наведено, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, при цьому акт огляду взагалі не заповнений. Протокол про адміністративне правопорушення та направлення на проходження огляду не були вручені ОСОБА_1 . 
Наголошує, що всі записи в протоколі стосовно керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, є власним волевиявленням працівника поліції, що ґрунтуються на упередженому відношенні інспектора. 
Стверджує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, працівники поліції не відібрали жодних пояснень, вирішили на власний розсуд, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, незважаючи на те, що в автомобілі перебував свідок ОСОБА_2 , який саме і керував транспортним засобом. 
Звертає увагу, що відповідно до судової практики та окремої думки ВС України від 24.04.2015 року, з урахуванням того, що ОСОБА_1 не завдав будь-якої шкоди державному або громадському порядку, в країні введений воєнний стан та ОСОБА_1 необхідне авто для переміщення, а тому є підстави не застосовувати до останнього такого виду стягнення як позбавлення права керування транспортним засобом. 
ОСОБА_1 у засідання апеляційної інстанції не прибув, при цьому належним чином повідомлявся про день, час і місце апеляційного розгляду даної справи, проте не повідомив причин своєї неявки, клопотань про відкладення апеляційного розгляду - не заявляв.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвеції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").
Частиною 6 ст. 294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.
За таких обстави, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та за участі захисника.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови судді місцевого суду та доводів захисту, викладених у апеляційній скарзі; захисника адвоката Бурджі А.В., яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги, вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.
За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.
Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.
Згідно положень ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.
Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.
Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, суддею Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, не встановлено обставин справи, в оскаржуваному рішенні лише наявне посилання на протокол про адміністративне правопорушення. В своїй мотивувальній частині, судом першої інстанції фактично не встановлені обставини справи, не досліджено факт адміністративного правопорушення. Взагалі не зазначено обставин, які безпосередньо встановлені судом, а викладені лише відповідно до протоколу. 
Особливістю правозастосовної діяльності у судочинстві є те, що збирання та попереднє встановлення фактів здійснюється одними особами, а прийняття рішення по суті – іншими. Незважаючи на те, чи така попередня діяльність має офіційний характер, орган правозастосування, перш ніж прийняти правове рішення, зобов`язаний оцінити її результати, переконатись в тому, що фактична ситуація, передбачена гіпотезою відповідної правової норми, в наявності. Суд, який здійснює судовий розгляд, не вправі обмежитись наданими фактами без їх власної оцінки. 
З огляду на зазначене, такі істотні порушення тягнуть за собою скасування судового рішення та постановлення нової постанови судом апеляційної інстанції.
Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , апеляційним судом встановлено, що він 10.03.2024 р. о 16:40 годин м. Покровськ, вул. Київська, 167, керував автомобілем ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук) від проходження газоаналізатора Алкотестер Drager 681 на місці відмовився, від проходження медичного огляду в установленому законом порядку також відмовився. Від керування відсторонений.
Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 677228 від 10.03.2024 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;направленням на огляд водія на стан алкогольного сп`яніння в Покровський наркологічний диспансер; DVD диск з відеозаписом, на якому зафіксовано події, а саме відмова водія від проходження газоаналізатора Алкотестери Drager 681 на місці та відмова від проходження медичного огляду в установленому законом порядку.
Так, ОСОБА_1 інкримінується адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознакою відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Досліджені матеріали справи є належними та допустимими доказами, якими беззаперечно підтверджено наявність обов`язкових ознак інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема факт керування транспортним засобом, що підтверджується матеріалами справи та факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, що не оспорюється стороною захисту.
Апеляційний суд зауважує, що норми діючого КУпАП не зобов`язують наявність саме відеофіксування керування особою транспортним засобом, що крім іншого є фізично проблематичним, оскільки транспортний засіб перебуває в стані руху. Отже, факт керування транспортним засобом доводиться сукупністю доказів та ознак, які наявні в матеріалах справи. В даному випадку, під час спілкування із поліцейськими ОСОБА_1 на твердження поліцейського про керування ним транспортним засобом ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_1 не заперечив, що дійсно керував транспортним засобом, зазначив, що автомобіль належить йому, більш того на запитання поліцейського зазначив, що їздив перевіряти справність свого автомобіля. Як вбачається з відеозапису поліцейських, впродовж всього часу, не встановлено інших осіб, як біля ОСОБА_1 так і в автомобілі, який зафіксований на бодікамеру поліцейського.
Крім того, сторона захисту не скористалась правом заявити клопотання про допит свідка, який начебто керував транспортним засобом, а лише зауважила, що є особа, яка перебувала у авто та керувала ним, таку позицію сторони захисту, апеляційний суд сприймає як спробу уникнути від адміністративної відповідальності та як наслідок адміністративного стягнення. 
В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 проставив особисті підписи, без зазначення будь-яких заперечень або зауважень, навпаки написав, що керував транспортним засобом, огляд на місці зупинки та у медичному закладі проходити не бажає. 
Отже, матеріалами справи поза розумним сумнівом підтверджений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, при наявних ознаках алкогольного сп`яніння. 
Апеляційний суд зауважує, що встановлення ознак сп`яніння є оціночним суб`єктивним судженням поліцейського під час спілкування із водієм, вимоги КУпАП та Інструкції щодо огляду водіїв на стан сп`яніння, не вимагають проведення окремого огляду для встановлення таких ознак. Встановлення таких ознак можливе під час спілкування із водієм за особистою думкою поліцейського, що в подальшому є підставою вимоги поліцейського до водія щодо проходження огляду задля підтвердження або спростування перебування водія в стані алкогольного сп`яніння. В даному випадку, поліцейським під час спілкування із водієм ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, про що наголошено останньому. При цьому вказівка ОСОБА_1 , що він не вживав алкогольних напоїв не нівелює наявних у нього ознак сп`яніння, задля спростування перебування водія у стані алкогольного сп`яніння останній мав пройти відповідний огляд, однак ОСОБА_1 відмовився, що є окремим складом адміністративного правопорушення.
Твердження захисника, що акт огляду не заповнений, не заслуговують на увагу, оскільки наявний акт – це акт проходження огляну особою на стан сп`яніння, в даному випадку ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння не проходив, а складання акту огляду на встановлення ознак сп`яніння законом не передбачена. 
Доводи захисника, що ОСОБА_3 не відсторонено від керування транспортним засобом, спростовуються відеозаписом поліцейських, відповідно до якого ОСОБА_3 наголошено, що він відсторонений від керування та протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зазначено про вилучення посвідчення водія та надання тимчасового дозволу, отже працівники поліції діяли відповідно до вимог Інструкції. 
Відсутність на відеозаписі поліцейського Газоаналізатору Драгер, жодним чином не вказує на порушення порядку огляду на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_3 одразу без вагань, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, отже у поліцейських не було необхідності демонструвати газоаналізатор. Крім того, ОСОБА_3 мав можливість пройти огляд у закладі охорони здоров`я, однак зазначеним правом не скористався та на вимогу поліцейського відмовився. 
Твердження захисника щодо порушення безперервності відеозапису поліцейських є неспроможними, оскільки на відеозаписі послідовно, логічно та повно відображені фактичні обставини, які дають можливість повністю відтворити події задля з`ясування істини у справі, переглядом якого встановлено про наявність обов`язкових ознак складу ч.1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_3 , крім того стороною захисту не зазначено, які саме події зображені не вірно або викривлені, отже посилання на порушення безперервності є формальним. 
Доводи захисника про невручення ОСОБА_3 направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, не є таким суттєвим порушенням вимог Інструкції, які тягнуть за собою визнання доказу недопустимим, оскільки жодним чином не спростовує факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом, наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та відмову від проходження відповідного огляду, що утворює склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, проходження огляду у медичному закладі відбувається виключно в присутності поліцейського, при цьому направлення надається медичному працівнику, а тому вручення направлення ОСОБА_3 не має вирішального значення. 
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. В даному випадку проводився технічний запис, а тому наявність свідків не є обов`язковою, тому в цій частині доводи захисника є хибними.
Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, будь-яких порушень або невідповідності не виявлено. 
Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.
Переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.
При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 33 КУпАП враховує всі обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 вчинив правопорушення, які відрізняється підвищеною суспільною небезпекою та є одним із найнебезпечніших правопорушень на транспорті.
Доводи захисника про можливість не застосовувати до ОСОБА_3 додатковий вид стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає жодної альтернативи накладення стягнення та передбачає виключно накладення стягнення у виді штрафу разом із позбавлення права керування транспортним засобом. 
Враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених правопорушень, особу ОСОБА_3 та ступінь його вини, вважаю необхідним та достатнім застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 років. Таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.
На підставі викладеного та керуючись статтями 293, 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и л а :
клопотання захисника адвоката Бурдужі А.В., діючої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, - задовольнити.
Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 
Апеляційну скаргу захисника адвоката Бурдужі А.В., діючої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,– задовольнити частково.
Постанов у Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 лютого 2025 року щодо  ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, – скасувати та постановити нову.
Визнати винним  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 копійок.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського Апеляційного суду                        Ірина СВІЯГІНА