ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2025 року                                 
м. Харків
справа № 643/9815/23
провадження № 22-ц/818/787/25
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,
за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.
сторони справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – Харківська міська рада
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Голик Світлана Віталіївна
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2024 року у складі судді Семенової Я.Ю.,-
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2023 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах  ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом про встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті рідної тітки – ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, у тому числі на квартиру АДРЕСА_2 . Зазначила, що інших спадкоємців, окрім племінниці - ОСОБА_1 у ОСОБА_3 немає. Посилалася, що 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на території України введено в дію правовий режим воєнного стану, який продовжено та триває. У зв`язку з вказаною обставиною та бойовими діями на території міста Харкова позивачка ОСОБА_1 була вимушена евакуюватися за кордон. Як про це зазначила позивач, дізнавшись про смерть рідної тітки ОСОБА_3 та, маючи намір прийняти спадщину у встановленому законом порядку, вона, ОСОБА_1 , 02 серпня 2023 року звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Голик Світлани Віталіївни із заявою про прийняття спадщини за законом. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй, ОСОБА_1 , було відмовлено та роз`яснено, що вона, ОСОБА_1 , порушила строк для подачі заяви про прийняття спадщини, передбачений п.1 ст. 1270 ЦК України, а також постійно не проживала разом з померлою на час відкриття спадщини та на те, що документи, які надані для підтвердження родинних відносин не підтверджують факт родинних відносин між заявником ОСОБА_1 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у зв`язку з чим винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02 серпня 2023 року №75/02-31. Посилалася, що з метою підтвердження родинних відносин вона, ОСОБА_1 , зверталась до територіального підрозділу ЦНАП м. Харкова Салтівського району в усній формі, де їй надали інформацію, що поховання ОСОБА_3 проходило за фінансування з держаного бюджету, та оригінал свідоцтва про смерть знаходиться у Харківській міській раді, а тому підстав щодо надання їй, ОСОБА_1 , оригіналу свідоцтва про смерть ОСОБА_3 немає. Зазначила, що саме тому вона звернулася до Київського районного суду міста Харкова з заявою про встановлення факту родинних відносин (справа №953/8533/23, провадження №2-о/953/165/23), а саме факту того, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 є рідною тіткою заявника ОСОБА_1 , а також з вимогою витребування у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). З огляду на викладене, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2024 року в задоволенні позову  ОСОБА_4 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що у  позивачем не надано доказів родинних зв`язків зі спадкодавицею, а саме, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідною тіткою ОСОБА_1 , що позивач ОСОБА_1 не довела наявність в неї права на звернення до суду з даним позовом.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 , яка діє в інтересах  ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд помилково не вважав введення воєнного стану в Україні та проведення бойових дій на території нашої держави поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Апелянт зазначив, що причиною пропуску строку прийняття нею спадщини стала російська агресія на території, зокрема, м. Харкова та Харківської області, яка супроводжувалась артилерійськими, ракетними та авіаційним обстрілами та бомбардуванням, що в свою чергу паралізувало нормальне життя. Також, судом відмовлено у задоволенні позову необґрунтовано посилаючись на відсутність родинних зв`язків, не взявши до уваги, що нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав пропуску строку, а вже другою підставою не підтвердження родинних зв`язків.
У відзиві на апеляційну скаргу Харківська міська рада просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін. Посилається на те, що суд повно а всебічно встановив обставини у справі та ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Доводи апеляційної скарги викладених судом висновків не спростовують. 
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як встановлено судом та даними копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 24 серпня 1967 року Палацом новонароджених м. Харкова ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 20).
Згідно даних копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , повторно виданого 09 лютого 2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції в Харківській області ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 ,її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 21).
Відповідно до копії свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_3 , виданого 01 лютого 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 змінила прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с. 22).
Даними витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №73431028 від 02.08.2023, наданого приватним нотаріусом Голик С.В., підтверджується, що 02.08.2023 було заведено спадкову справу №71029051, спадкодавець – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дата смерті – ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 25).
Постановою приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Голик С.В. від 02 серпня 2023 року №75/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 . Підставами для відмови стало те, що ОСОБА_1 порушила строк для подачі заяви про прийняття спадщини, передбачений п. 1 ст. 1270 ЦК України, постійно не проживала разом з померлою на час відкриття спадщини та надані нею документи не підтверджують факт родинних відносин зі спадкодавцем (а.с. 16-19).
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.
Згідно п.20 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції від 08.11.2023 у період дії воєнного стану У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом двох років з дня його припинення або скасування у випадку, якщо смерть фізичної особи зареєстрована пізніше ніж через один місяць з дня смерті такої особи або дня, з якого її оголошено померлою, строки, встановлені статтями 1269, 1270, 1271, 1272, 1273, 1276, 1277, 1283, 1298 цього Кодексу, обчислюються з дня державної реєстрації смерті особи. При цьому часом відкриття спадщини вважається день смерті спадкодавця або день, з якого спадкодавця оголошено померлим, незалежно від часу державної реєстрації смерті. 
Положення абзацу першого цього пункту застосовуються також до спадщини, яка відкрилася після введення воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини", а також до спадщини, яка відкрилася до введення воєнного стану, строк для прийняття якої не сплив до його введення, за умови, що свідоцтво про право на спадщину не було видано жодному із спадкоємців.
Відповідно до п.3 наказу Міністерства Юстиції України № 1118/5 від 11.03.2022 «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату» в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини тощо.
Подібні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18, а також підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (пункт 50).
Дотримання принципу пропорційності безпосередньо залежить від наявності об`єктивних, непереборних та істотних обставин, які є підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. У разі якщо таких обставин суд не встановив, то не можна допускати втручання у права спадкоємців, які прийняли спадщину, оскільки це порушить принцип правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно скористалася власними цивільними правами, та не відповідатиме принципу пропорційності втручання у право власності на спадкове майно (пункт 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23).
Практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є усталеною.
Відповідно до вимог пунктів 2.1, 2.6, 3.23, Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11.11.2011 ( в редакції що діяла на час відкриття спадщини надалі Порядок) спадкова справа заводиться посадовою особою органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, визначених у статтях 1261, 1262, 1266 Цивільного кодексу України, осіб, вказаних у заповіті, заінтересованих в охороні цього майна, або вимоги кредиторів.
Своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» (або не засвідчена), що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла посадовій особі органу місцевого самоврядування після закінчення цього строку. Посадова особа органу місцевого самоврядування приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат», надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до посадової особи органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу.
 У разі заведення спадкової справи та встановлення складу спадкового майна посадова особа органу місцевого самоврядування надає спадкоємцю письмову довідку щодо переліку документів, необхідних для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, із зазначенням розміру плати за вчинення відповідних нотаріальних дій. Така довідка підписується посадовою особою органу місцевого самоврядування та скріплюється печаткою органу місцевого самоврядування.
Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Пунктами 4.10 – 4.12 Порядку передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.  Для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому посадова особа органу місцевого самоврядування має виконати всі дії, передбачені цим Порядком. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Підставами для відмови у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину після смерті ПІБ приватним нотаріусом зазначені: - пропуск встановленого законом строку для прийняття спадщини та не надання документів на підтвердження родинного зв`язку зі спадкодавцем. 

У частині першій статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Позивачка звернулась до суду з заявою про встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті рідної тітки – ОСОБА_3 , оскільки нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтво про право на спадщину з цієї причини.
Проте суд зазначеним у позові підставам належної оцінки не надав та помилково вважав, що   ОСОБА_10  не має права на позов, оскільки не довела наявність у неї родинних зав`язків зі ОСОБА_3 та , як наслідок, не довела наявність у неї права на спадкування. 
Відповідно до вимог статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи лише за зверненням особи, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом. Збирання доказів не є обов`язком суду, крім випадків, коли це необхідно для захисту малолітніх, неповнолітніх або осіб з обмеженою дієздатністю, а також у випадках, передбачених ЦПК.  
Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість.
Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини (пункти 54-57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23).
В супереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України ОСОБА_1 не надала суду першої та апеляційної інстанції належних доказів причин тривалого не звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Посилання заявниці на її вимушений виїзд за межі Україні не підтверджено доказами. 
Колегія суддів також не приймає доводи апелянта з приводу того, що введення воєнного стану та її вимушений виїзд за межі Україні є поважною причиною пропуску для прийняття спадщини з огляду на те, що заява про прийняття спадщини могла бути подана засобами поштового зв`язку до консульської установи України в країні перебування заявника та будь-якому нотаріусу України незалежно від місця відкриття спадщини. 
Необізнаність позивачки про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду про відмову у задоволені позову, проте вважає що позов не підлягає задоволенню з підстав не доведеності обставин, які унеможливлювали її своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст.374 ЦПК України  суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За змістом п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є  порушення судом норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати у зміні його мотивувальної частини. 
З огляду на зазначене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суд – зміні, з викладенням мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови. 
Підстави для перерозподілу відповідно до ст. 141 ЦПК відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено з інших мотивів.
Керуючись ст.367, ст. 374, ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд  
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Бєлової Олександри Євгеніївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2024 року – змінити.
Викласти мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 02 червня 2025 року.
Головуючий                                                         О. Ю. Тичкова

Судді                                                                        Н.П. Пилипчук

                                                                       В.Б. Яцина