Дата документу 02.04.2025 Справа № 332/5041/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №332/5041/23                                     Головуючий у 1 інстанції Погрібна О.М.
Провадження № 22-ц/807/410/25 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
02 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Кухаря С.В.,
Трофимової Д.А.

за участю секретаря судового засідання Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 – ОСОБА_4 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кияниця Надія Володимирівна, Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Салтан Валерія Валеріївна про визнання договору дарування недійсним, повернення майна,-

В С Т А Н О В И Л А:
Адвокат Кравченко О.В. звернулась до суду в інтересах  ОСОБА_1  з позовом до ОСОБА_3 ,  ОСОБА_5 ,  ОСОБА_6 , треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кияниця Н.В., приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. про визнання договору дарування недійсним, повернення майна, в якому просила: 
Визнати недійсним договір дарування 1/2 (однієї другої) частки у праві власності на будівлю торговельного комплексу з продажу квітів літ. А, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , посвідчений Салтан В.В., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 23 грудня 2020 року за р. № 4787.
Відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення 1/2 (однієї другої) частки у праві власності на будівлю торговельного комплексу з продажу квітів літ. А, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 .
Стягнути із ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2147 гривень 20 копійок, по 715 гривень 33 копійки з кожного.
Під час розгляду справи представник відповідача ОСОБА_5 – адвокат Заболотній О.А. заявив клопотання про призначення експертизи.
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2024 року клопотання представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Заболотнього О.А. про призначення експертизи задоволено.
Проте, призначена експертиза проведена не була.
У серпні 2024 року представник відповідача ОСОБА_5 – адвокат Заболотній О.А. заявив повторне клопотання про призначення (фізико-хімічної) експертизи.
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2024 року клопотання представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Заболотнього О.А. про призначення експертизи та про витребування оригіналів документів задоволено.
Зобов`язано позивачку ОСОБА_1 надати суду оригінал розписки ОСОБА_3 , відповідно якої він взяв у борг у ОСОБА_1 80 000,00 доларів США, від 05.09.2009 року в строк 5 днів з дня отримання копії ухвали.
Роз`яснено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.
Призначено судову фізико-хімічну експертизу документів, на вирішення якої поставлене наступне питання:
- чи відповідає давність виконання рукописного тексту розписки, за підписом ОСОБА_3 , вказаній у розписці даті, - 05.02.2009 року, якщо ні, то коли фактично виконано рукописний текст?
Проведення експертизи доручено експерту (експертам) товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-дослідна служба України» (01133, м. Київ, б-p Лесі Українки, 26-Б, офіс 1105).
Направлено до товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-дослідна служба України» (01133, м. Київ, б-p Лесі Українки, 26-Б, офіс 1105) оригінал розписки ОСОБА_3 , відповідно якої він взяв у борг у ОСОБА_1 80000,00 доларів США, від 05.09.2009 року.
Надано експерту дозвіл на часткове знищення об`єкту дослідження, якщо це потрібно для проведення експертизи.
Оплату за проведення експертизи покладено на відповідача ОСОБА_5 .
Експерта попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Попереджено осіб, які беруть участь у справі, що відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
На час виконання експертизи провадження у справі зупинено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду представник ОСОБА_3 – ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просила ухвалу суду скасувати та повернути справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали вдався до самостійного збирання доказів, не обґрунтував необхідність призначення експертизи за наявності в матеріалах справи висновку експерта з аналогічних питань, порушив порядок призначення експертної установи.
Окрім цього, не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просила ухвалу суду скасувати та повернути справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано, що право на проведення почеркознавчої експертизи, яка відноситься до категорії криміналістичних експертиз, проводиться виключно державними спеціалізованими установами; не враховано заперечення сторін щодо вибору експертної установи; обґрунтовано необхідність призначення експертизи за наявності в матеріалах справи висновку експерта з аналогічних питань.
06 лютого 2025 року від представника ОСОБА_5 , - ОСОБА_8 , надійшов відзив на апеляційні скарги, в якому просили апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.
За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. 
Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Ухвалюючи рішення про задоволення клопотання про призначення судової експертизи суд першої інстанції виходив з того, що задля всебічного з`ясування обставин, на які посилаються сторони, забезпечення права відповідача подати той доказ, який він вважає доцільним, є необхідним проведення експертного дослідження тим методом, який не передбачає надання порівняльних зразків.
Колегія суддів не погоджується з таким рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, щоадвокат Кравченко О.В. звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кияниця Н.В., приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. про визнання договору дарування недійсним, повернення майна, в якому просила: визнати недійсним договір дарування 1/2 частки у праві власності на будівлю торговельного комплексу з продажу квітів літ. А, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , посвідчений Салтан В.В., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 23 грудня 2020 року за р.№ 4787; відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення 1/2 частки у праві власності на будівлю торговельного комплексу з продажу квітів літ. А, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 ; вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Під час розгляду справи 11.10.2023 року представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Заболотній О.А. надав клопотання про призначення експертизи, в якому, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 обґрунтовує свій позов розпискою від 05.02.2009 про надання позики своєму дядьку ОСОБА_3 у розмірі вісімдесят тисяч доларів США, яку він вважає підробленою, просив призначити по даній справі фізико-хімічну експертизу матеріалів документів, на вирішення якої поставити наступне запитання: чи відповідає давність виконання рукописного тексту розписки за підписом ОСОБА_3 вказаній даті 05.02.2009, якщо ні, то коли фактично виконано рукописний текст? Проведення експертизи просив доручити товариству з обмеженою відповідальністю
«Експертно-дослідна служба України» (01133, м. Київ, б-p Лесі Українки, 26-Б, офіс 1105). Для проведення експертизи витребувати у позивача ОСОБА_1 оригінал розписки від 05.02.2009 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Надати експерту дозвіл на часткове або повне знищення об`єкту дослідження, якщо це потрібно для проведення експертизи. Направити експертній установі для проведення експертизи оригінал розписки від 05.02.2009 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також матеріали цивільної справи № 332/5041/23; провадження у справі зупинити.
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2024 року клопотання представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Заболотнього О.А. про призначення експертизи та про витребування оригіналів документів задоволено.
Експертиза призначена Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2024 року не проведена.
23.08.2024 через канцелярію суду надійшло клопотання адвоката Кравченко О.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , в якому просила визнати поважною причину пропуску строку подання позивачем доказу у виді висновку експертів від 01.08.2024 №365-24, а саме комплексної судової технічної експертизи документів та судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, проведену в тому числі і щодо дати виготовлення спірної розписки від 05.02.2009, просила поновити цей процесуальний строк та приєднати даний доказ до матеріалів справи.
Наданий позивачем висновок експертів відповідає на аналогічне питання тому, яке було поставлене судом в ухвалі від 02.02.2024 щодо призначення фізико-хімічної експертизи.
Судом приєднано зазначений висновок експертів до матеріалів справи
У серпні 2024 року представник відповідача ОСОБА_5 – адвокат Заболотній О.А. заявив повторне клопотання про призначення (фізико-хімічної) експертизи.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Висновок експерта є однім із засобів доказування даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Призначення експертизи є способом забезпечення доказів.
Необхідність у призначенні експертизи має бути обумовлена обставинами,  викладеними у позовній заяві, запереченнях інших учасників справи чи поданими доказами з метою отримання докладного опису проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, що можуть бути використані для вирішення спору.
Так, відповідно до частини 1 статті 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Частиною 2 статті 102 ЦПК України, встановлено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Відповідно до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу (частина 2).
При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза) (частина 3).
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом (частина 4).
Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну (частина 5).
Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта (частина 6).
Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів (частина 7).
Частиною 1 статті 104 ЦПК України встановлено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
У разі необхідності суд може заслухати експерта щодо формулювання питання, яке потребує з`ясування, та за його клопотанням дати відповідні роз`яснення щодо поставлених питань. Суд повідомляє учасників справи про вчинення зазначених дій, проте їх неявка не перешкоджає вчиненню цих дій (частина 4 статті 104 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1.2 Інструкції почеркознавча експертиза є підвидом криміналістичної експертизи, яка згідно з положеннями частини третьої статті 7 Закону України "Про судову експертизу" здійснюється виключно державними спеціалізованими установами.
До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України (частина друга статті 7 цього Закону).
У Постановах Верховного суду від 15 травня 2019 року у справі № 522/7636/14-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц; від 07 червня 2023 року справа № 715/316/18-ц (провадження № 61-15713св21), від 28.04.2021 року справа № 715/316/18 провадження № 61-13626св20) викладено наступний правовий висновок «Суди попередніх інстанцій не врахували, що почеркознавча експертиза, яка відноситься до категорії криміналістичних експертиз, проводиться виключно державними спеціалізованими установами, а тому задовольняючи клопотання сторін про призначення судово-почеркознавчої експертизи, в якому останні просили доручити проведення експертизи Чернівецькій філії судової незалежної експертизи України, та не роз`яснив сторонам, що вказана експертиза може бути проведена виключно державними спеціалізованими установами, та помилково визначив для проведення експертизи установу, яка не має її проводити. Помилка суду не може ставитись в провині учасникам судового розгляду».
Відповідно до оскаржуваної ухвали проведення експертизи доручено експерту (експертам) ТОВ «Експертно-дослідна служба України» (01133, м. Київ, б-p Лесі Українки, 26-Б, офіс 1105), що суперечить вищевикладеним нормам.
Задовольняючи клопотання про призначення експертизи, суд першої інстанції також не врахував, наявність заперечень сторін щодо вибору експертної установи.
Окрім цього, поза увагою суду залишилося те, що представник відповідача просив суд призначити Повторну експертизу (заява від 16.12.2024 року), що за умови відсутності доказів виконання ухвали суд від 02.02.2024 року є порушенням норм ЦПК України.
У відповідності до правової позиції, висловленої в Постанові Верховного Суду від 29.09.2022 року у справі №500/1912/22, згідно якої при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.006107, від 22 липня 2021 року у справі № 340/141/21, від 16 вересня 2021 року у справі № 240/10995/20 та від 12 вересня 2022 року у справі №120/16601/21-а.
Таким чином, при постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції не надав оцінки запереченням сторін, не обґрунтував належним чином необхідність призначення експертизи та вибору експертної установи, що є порушенням норм процесуального права. 
Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що 
мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг знайшли своє підтвердження, висновок суду першої інстанції є помилковим, таким, що не відповідає процесуальним вимогам, тому згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, ухвалу слід скасувати та направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст ст. 379, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 – ОСОБА_4 задовольнити частково.
Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя 16 грудня 2024 року у цій справі в скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду процесуального питання.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 08 квітня 2025 року.

Головуючий

Судді: