П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/9027/25	
          Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.
                                                                                          Дата і місце ухвалення 01.04.2025р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:     Бойка А.В.,
                         суддів:   Єщенка О.В., 
                                        Шевчук О.А.,
за участю секретаря -     Челак Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Оделеко" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року у справі за заявою Головного управління ДПС в Одеській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Оделеко" про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:
У березні 2025 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до суду першої інстанції із заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Оделеко" про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна.
В обґрунтування поданої у порядку 283 КАС України заяви, Головне управління ДПС в Одеській області посилалось на те, що 20.03.2025 року у відповідності до вимог пп. 20.1.4 п.ст. 20, пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78, п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України Управлінням був прийнято наказ №3269-п «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Оделеко» (код за ЄДРПОУ 34674673) з 26 березня 2025 року тривалістю 05 робочих днів, однак після прибуття фахівців Головного управління ДПС в Одеській області з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Оделеко» за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 140-В та пред`явлення уповноваженій особі товариства службових посвідчень, наказу та направлень на проведення перевірки, у допуску до проведення перевірки було відмовленою. У зв`язку з чим посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області був складений акт відмови в допуску до проведення/відмову від проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 26.03.2025 року, який зареєстровано в контролюючому органі за № 2457/15-32-07-05-21.
З огляду на відмову в допуску до проведення/відмову від проведення документальної позапланової виїзної перевірки заступником начальника ГУ ДПС в Одеській області було прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «Оделеко», про підтвердження обґрунтованості якого і просив заявник.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.04.2025 року заяву Головного управління ДПС в Одеській області задоволено.
Підтверджено обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ТОВ «Оделеко», код за ЄДРПОУ 34674673, згідно рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 27.03.2025 року.
Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків товариства з обмеженою відповідальністю «Оделеко» (код в ЄДРПОУ 34674673), застосованого на підставі рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 27.03.2025 року.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю "Оделеко" подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення справи.
Апелянт вказував на те, що згідно із висновком наведеним у постанові Верховного Суду від 23 лютого 2023 року у справі № 640/17091/21, під час розгляду заяв про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків адміністративний суд здійснює оцінку обґрунтованості рішення контролюючого органу щодо адміністративного арешту майна платника податків шляхом перевірки наявності підстав для прийняття відповідного рішення та правильності юридичної кваліфікації дій платника податків, які стали підставою для прийняття такого рішення. Однак, апелянт вважає, що в даному випадку, незважаючи на подання товариством відзиву з наведенням підстав відмови у допуску до перевірки, надання доказів допущених порушень при складенні документів та відсутності законодавчих підстав для проведення перевірки, суд першої інстанції зазначеним обставинам оцінку не надав та не навів мотивів відхилення позиції ТОВ «Оделеко» в ухваленому рішенні.
Апелянт посилався на те, що за положеннями ПК України підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки є пред`явлення документів, визначених у статті 81 ПК України,  оформлених з порушенням вимог, встановлених цією статтею.
Представник товариства вказав на те, що після ознайомлення з наказом ГУ ДПС в Одеській області від 20.03.2025 року №3269-п «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Оделеко», зважаючи на наведені у наказі підстави призначення позапланової перевірки, ТОВ «Оделеко» було прийнято рішення про відсутність підстав для допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки у відповідності до ст. 81 ПК України. 
Апелянт зазначив, що підставою прийняття рішення про проведення позапланової перевірки ГУ ДПС в Одеській області були п. 20.1.4 ст. 20 та п. 78.1.7 ст. 78 ПК України. При цьому зазначається також про від`ємне значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток за 2023 та 2024 рік, що однак не є підставою для проведення позапланової перевірки відповідно до чинного податкового законодавства. В свою чергу, посилаючись на положення ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V, згідно з якими під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю), апелянт вказував на те, що за обставин даної справи податковий орган фактично вважає за можливе проведення повної комплексної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства товариства за останні 6 років та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 11 років. Вказане, на думку відповідача суперечить положенням ПК України та Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Крім того товариство вказувало на те, що факт виділу у 2021 році з ТОВ «Оделеко» новоствореної юридичної особи, не може бути підставою для проведення позапланової перевірки,  оскільки під час створення нової юридичної особи внаслідок виділу, не відбувається припинення юридичної особи, тобто виділ не належить до реорганізації юридичної особи в розумінні положень ЦК України. Апелянт посилається на те, що зазначене підтверджується позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 14.09.2020 року у справі № 291/1009/18.
Також апелянт зазначив, що дійсно у 2021 році з ТОВ «Оделеко» шляхом виділу створено ТОВ "Технікал АРТ" (код за ЄДРПОУ 44491644), що підтверджується відповідними записами в Єдиному державному реєстрі. При цьому апелянт звернув увагу на те, що процедура виділу була проведена протягом липня-вересня 2021 року, що підтверджується відповідними рішеннями учасника ТОВ «Оделеко», які подані державному реєстратору, тобто виділ завершено у вересні 2021 року. Зазначені документи щодо проведеної процедури виділу також були надані ГУ ДПС в Одеській області у відповідь на запит №16309/ КПР/15-32-18-07-09 у грудні 2021 року.
Апелянт також звернув увагу на інші порушення допущені податковим органом, яким не було надано оцінки судом першої інстанції під час оцінки правовірності дій платника податків щодо відмови у допуску до перевірки, і які також спростовують наведені у заяві доводи щодо відповідності дій працівників податкового органу вимогам законодавства та наявності підстав для застосування умовного адміністративного арешту майна: непред`явлення у встановленому порядку направлень на проведення перевірки; вказання у наказі про проведення перевірки періоду діяльності товариства, який підлягає перевірці «з 01.01.2011 по 31.12.2024 року», тоді як запис про створення юридичної особи – ТОВ «Оделеко» був здійснений 30.11.2012 року.
Крім того апелянт звернув увагу суду на те, що за позовною заявою ТОВ «Оделеко» Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у адміністративній справі №420/8985/25, в якій заявлені вимоги товариства про визнання протиправними дій ГУ ДПС в Одеській області щодо видання наказу №3269-п від 20.03.2025 року "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Оделеко", а також про визнання протиправним та скасування наказу №3269-п від 20.03.2025 року ГУ ДПС в Одеській області «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Оделеко».
З огляду на зазначене апелянт просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.04.2025 року та відмовити у задоволенні заяви Головного управління ДПС в Одеській області до ТОВ «Оделеко» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна згідно рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 27.03.2025 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного: 
Судом першої інстанції встановлено, що 20.03.2025 року Головним управлінням ДПС в Одеській області у відповідності до вимог пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78, п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI було прийнято наказ № 3269-п «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Оделеко» (код за ЄДРПОУ 34674673) з 26 березня 2025 року тривалістю 05 робочих днів. 
Згідно вказаного наказу, перевірку наказано провести з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2018 по 31.12.2024 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.01.2011 року по 31.12.2024 року.
В обґрунтування підстав прийняття зазначеного наказу ГУ ДПС в Одеській області посилалось на те, що ним отримано з Єдиного державного реєстру дані щодо внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу про реорганізацію шляхом виділу (код типу відомості - 122) ТОВ «Оделеко», код за ЄДРПОУ 34674673. 
Як вказало Головне управління ДПС в Одеській області, за результатами аналізу податкової інформації, отриманої та опрацьованої відповідно до ст.ст. 72, 73, 74 ПКУ було виявлено, що згідно податкової звітності, а саме декларації з податку на прибуток за період з 2023 року задекларовано від`ємне значення об`єкту оподаткування у сумі (-) 12,4 тис. грн., за 20204 рік задекларовано від`ємне значення об`єкту оподаткування у сумі (-) 3,3 тис. грн. Крім того, відбулося зменшення зареєстрованого (пайового) капіталу та основних засобів. Так станом на 31.12.2020 зареєстрований (пайовий) капітал становив 303,0 тис. грн., основні засоби (первісна вартість) 1362,0 тис. грн., станом на 31.12.2021 року зареєстрований (пайовий) капітал становить 79,0 тис. грн., тобто зменшився на тис. грн. а основні засоби (первісна вартість) задекларовано у сумі 469,8 тис. грн., зменшення становить на суму 892,2 тис. грн.
Відповідна інформація була викладена у доповідній записці Головного управління ДПС в Одеській області від 17.03.2025 року № 486/15-32-07-05-11, складеній у відповідності до вимог п.п. 1.2.2 п. 1.2 розділу І наказу Державної податкової служби України «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків» від 04 вересня 2020 року № 470 (із змінами і доповненнями; далі за текстом - Методичні рекомендації № 470).
Як зазначив заявник, на підставі вищевказаного наказу та направлень на перевірку, 26.03.2025 року фахівцями Головного управління ДПС в Одеській області здійснено вихід з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Оделеко», код за ЄДРПОУ 34674673 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2018 по 31.12.2024 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.01.2011 по 31.12.2024 за адресою: 65114, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 140-В. Посадовими особами були пред`явлені уповноваженій особі товариства  адвокату Молодецькому Р.А., діючому відповідно до ордеру на надання правничої допомоги № 1492607 від 25 березня 2025 року) службові посвідчення, паспорти та надано наказ № 3269-п від 20.03.2025 року «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Оделеко» та направлення на перевірку від 20.03.2025 № 6198/15- 32-07-05-18, від 20.03.2025 № 6197/15-32-07-05-18, від 20.03.2025 № 6196/15-32-07-05-18 та від 25.03.2025 №6386/15-32-07-05-18 (уповноважений представляти інтереси відповідно до ордеру на надання правничої допомоги № 1492607 від 25 березня 2025 року). Однак уповноваженими особами товариства після ознайомлення з відповідними документами було прийнято рішення про відмову посадовим особам Головного управління ДПС в Одеській області у допуску до проведення документальної перевірки, у зв`язку з чим посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області складено акт про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 26.03.2025 року (зареєстровано у контролюючому органі за № 2457/15-32-07-05-21). 
Зі змісту акту про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 26.03.2025 року вбачається, що в якості підстави для відмови у допуску до перевірки адвокат відповідача зазначив, що проведена у 2021 році процедура виділу не є підставою для проведення позапланової перевірки, оскільки виділ не є формою припинення або реорганізації юридичної особи.
27.03.2025 року заступником начальника Головного управління ДПС в Одеській області прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «Оделеко».
В якості підстави прийняття зазначеного рішення вказана відмова фахівцям Головного управління ДПС в Одеській області в допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 20.03.2025 № 3269-п та направлень на перевірку від 20.03.2025 № 6196/15- 32-07-05-18, № 6197/15-32-07-05-18, № 6198/15-32-07-05-18, від 25.03.2025 № 6386/15-32-07-05-18, виданих Головним управлінням ДПС в Одеській області, про що було складено Акт «про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення документальної позапланової виїзної перевірки» від 26.03.2025 № 2457/15-32-07-05-21.
Після ухвалення даного рішення Головним управлінням ДПС в Одеській області було подано до суду першої інстанції заяву в порядку ст. 283 КАС України про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податку ТОВ «Оделеко».
Задовольняючи заяву Головного управління ДПС в Одеській області, суд першої інстанції посилався на те, що законодавчо встановленими підставами для не допуску платником податків контролюючого органу до перевірки є: непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом. Суд зазначив, що в ході розгляду справи судом окреслених обставин не встановлено.
При цьому, суд відхилив доводи відповідача, оскільки факт незгоди з підставами винесення наказу на проведення перевірки не є законодавчо визначеними підставами для недопущення платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної перевірки, визначеними абз. 5 п. 81.1 ст. 81 ПК України.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що заява Головного управління ДПС в Одеській області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки не допуск посадових осіб податкового органу до проведення перевірки відбувся не на підставах, визначених чинним податковим законодавством України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне:
Згідно п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
За приписами п.81.2 ст.81 ПК України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.
Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.
Пунктом 94.1 ст.94 ПК України визначено, що адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.
Відповідно до пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України арешт майна може бути застосовано у разі, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Згідно з п.94.6 ст.94 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.
Пунктом 94.10 ст.94 ПК України передбачено, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.
Таким чином, при перевірці обґрунтованості рішення керівника контролюючого органу щодо застосування адміністративного арешту майна платника податків суд має встановити наявність підстав для застосування адміністративного арешту, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України та перевірити дотримання контролюючим органом умов для проведення перевірки платника податків.
В постанові Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 року у справі №280/2993/19 наведено правовий висновок, відповідно до якого при розгляді вимоги щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків до предмета доказування входить, зокрема наявність підстав та дотримання порядку призначення контролюючим органом перевірки та прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 лютого 2023 року у справі № 640/17091/21 акцентував увагу, що оцінку обґрунтованості заперечень платника податків щодо правомірності проведення перевірки має надавати суд в межах здійснення превентивного контролю при реалізації податковими органами певних видів його повноважень, шляхом розгляду заяв податкових органів, передбачених частиною першою статті 283 КАС України. У таких справах адміністративний суд фактично є незалежним суб`єктом, який здійснює перевірку об`єктивності прийнятого контролюючим органом рішення, та одночасно, виконує завдання захисту прав платників податків від потенційно можливих зловживань з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно правового висновку судової палати, наявність спору про право, в розумінні пункту 2 частини четвертої статті 283 КАС України, має вбачатися саме на етапі вирішення питання про відкриття провадження у справі за заявою контролюючого органу, передбаченою частиною першою статті 283 КАС України. При цьому у справах за заявою контролюючого органу, передбаченою пунктом 2 частини першої статті 283 КАС України, заперечення платника податків щодо правомірності проведення податкової перевірки, які полягають у оскарженні відповідного наказу про її проведення чи дій контролюючого органу при її проведенні, не можуть розглядатися як «спір про право».
Відмовляючи у допуску посадових осіб ГУ ДПС в Одеській області до проведення перевірки, представник ТОВ «Оделеко» зазначив про відсутність законодавчо визначених підстав для призначення та проведення перевірки ТОВ «Оделеко» на підставі пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України, оскільки проведена у 2021 році процедура виділу не є правовою підставою для проведення позапланової перевірки, з огляду на те, що виділ не є формою припинення або реорганізації юридичної особи. Обґрунтовуючи свою позицію, представник ТОВ «Оделеко» посилався на правовий висновок Верховного Суду. Крім того представник відповідача посилався на те, що направлення були пред`явлені посадовими особами контролюючого органу, однак їх копії не надавались.
Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
За змістом пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначений у ст. 78 ПК України.
За змістом пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. (пункт 78.5 статті 78 ПК України).
Отже, посадові особи контролюючого органу вправі приступити до проведення документальної позапланової перевірки за наявності підстав для її проведення та за умови вручення платнику податку чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення перевірки, а також за умови пред`явлення або надіслання направлення на проведення такої перевірки та пред`явлення службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Як вбачається з наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 20.03.2025 року № 3269-п, документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Оделеко» призначено на підставі п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2018 року по 31.12.2024 року та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.01.2011 року по 31.12.2024 року.
За положеннями п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі, якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.
Як встановлено судом, та не заперечується сторонами у справі, згідно рішення учасника № 05/07/21-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Оделеко» від05 липня 2021 року вирішено виділити з товариства з обмеженою відповідальністю «Оделеко» нову юридичну особу - товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНІКАЛ АРТ» (код за ЄДРПОУ 44491644).
Як зазначав відповідач, процедура виділу була проведена протягом липня-вересня 2021 року, що підтверджується відповідними рішеннями учасника ТОВ «Оделеко», які подані державному реєстратору. 
Відповідна інформація була внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Згідно із частиною першою статті 104 ЦК юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
В свою чергу у постанові від 15.11.2023 року у справі № 918/119/21 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що норма статті 104 ЦК не встановлює вичерпного переліку видів реорганізації юридичної особи, а визначає ті її (реорганізації) види, внаслідок яких юридична особа припиняється. 
Відповідно до частини першої статті 109 ЦК виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.
Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.
Правове визначення виділу окреслено й у підпункті 98.1.4 пункту 98.1 статті 98 Податкового кодексу України, згідно якого під реорганізацією платника податків розуміється, зокрема, виділення з платника податків інших платників податків, а саме передача частини майна платника податків, що реорганізується, до статутних капіталів інших платників податків, які створюються власниками корпоративних прав платника податків, що реорганізується, та внаслідок якого не відбувається ліквідація платника податків, що реорганізується.
Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала на те, що аналіз наведених норм свідчить, що для виділу притаманна характерна ознака реорганізації - перехід майна, прав та обов`язків юридичної особи, що реорганізується, до її правонаступника. При цьому обсяг правонаступництва визначається тим майном, правами та обов`язками, які передаються за розподільчим балансом, тобто має місце парцелярне (часткове) правонаступництво.
З огляду на зазначене, Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок, що виділ є видом реорганізації, який не має наслідком припинення юридичної особи, яка реорганізується, оскільки остання залишається суб`єктом права, однак зі зменшеним обсягом майна, прав та/або обов`язків.
При цьому Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків об`єднаної палати КЦС ВС у постанові від 14.09.2020 року у справі № 291/1009/18, на яку в обґрунтування своїх заперечень посилається відповідач, та висновків КГС ВС у постановах від 11.12.2019 року у справі № 904/2251/18, від 15.01.2020 року у справі № 904/11903/16 та від 21.01.2020 року у справі № 904/8538/16, що виділ не є способом реорганізації юридичної особи.
З огляду на відступ Великої Палати Верховного Суду від висновків об`єднаної палати КЦС ВС у постанові від 14.09.2020 року у справі № 291/1009/18, колегія суддів не приймає до уваги посилання представника відповідача на висновки, викладені у даній постанові від 14.09.2020 року у справі № 291/1009/18.
Згідно статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
З огляду на те, що у постанові від 15.11.2023 року у справі № 918/119/21 Велика Палата Верховного Суду здійснювала аналіз положень норм ст. 104 та 109 ЦК України, а також норм підпункту 98.1.4 пункту 98.1 статті 98 Податкового кодексу України та досліджувала питання чи притаманні виділу ознаки реорганізації юридичної особи, яке є вирішальним і у даному спорі, підстави для незастосування висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 918/119/21 відсутні.
Таким чином, з огляду на те, що положення п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України пов`язують виникнення у контролюючого органу права на проведення позапланової перевірки з початком процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), то після прийняття рішення про виділ з ТОВ “Оделеко” нового товариства, що є різновидом реорганізації юридичної особи, у відповідача виникло право на проведення позапланової документальної перевірки товариства.
При цьому слід зазначити, що зазначений вище пункт ст. 78 ПК України не пов`язує можливість проведення перевірки платника податків лише з початком проведення процедури реорганізації та не вказує на можливість чи підставу проведення такої перевірки вже після завершення відповідної процедури реорганізації юридичної особи.
Так, Податковий кодекс України не встановлює конкретного строку задля реалізації контролюючим органом права на проведення документальної позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України після виникнення відповідної підстави.
В свою чергу підпункт 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України встановлює декілька самостійних підстав для проведення документальної позапланової перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо. Однією із таких підстав є обставина початку процедури реорганізації юридичної особи (крім перетворення), наявність якої зумовлює виникнення у контролюючого органу права на проведення документальної позапланової перевірки. 
Виникнення такого права є достатньою підставою для призначення і проведення перевірки, яке має бути реалізоване з обов`язковим дотриманням інших умов, встановлених ПК України (зокрема, дотриманням вимог статей 81, 82 ПК України), і обмежене виключно граничним строком, про який йдеться у статті 102 ПК України.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.06.2024 року у справі №520/4882/23. 
Таким чином норми чинного податкового законодавства не містять заборони щодо проведення податковим органом перевірки платника після завершення процедури реорганізації, а лише визначають підстави проведення перевірки, тобто встановлюють обставини, з якими у контролюючого органу виникає право на проведення позапланової документальної перевірки. На думку суду, завершення процедури реорганізації не є перешкодою для реалізації контролюючим органом своєї компетенції.
З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що у ГУ ДПС в Одеській області були законні підстави для проведення перевірки ТОВ «Оделеко», а тому відмова уповноваженої особи ТОВ «Оделеко» від допуску посадових осіб ГУ ДПС в Одеській області до проведення позапланової виїзної документальної перевірки є безпідставною.
Що стосується посилань представника відповідача в акті відмови у допуску до проведення перевірки в якості підстав такого недопуску на те, що не було вручено копій направлень на проведення перевірки, а лише пред`явлено їх, колегія суддів зазначає наступне:
За положеннями п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, за умови, зокрема, пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, направлення на проведення такої перевірки. І лише непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
В даному випадку положення п.81.1 ст.81 ПК України передбачають альтернативні способи ознайомлення платника податку з направленням на перевірку: або пред`явлення такого направлення або надіслання його платнику податків. 
В даному випадку контролюючим органом у відповідності до вимог ст. 81 ПК України були пред`явлені уповноваженій особі товариства направлення на проведення перевірки, що підтверджено самим відповідачем в акті відмови. Вказане свідчить про дотримання контролюючим органом положень ПК України, які встановлюють умови допуску посадових осіб податкового органу до проведення позапланової документальної перевірки.
Що стосується посилань відповідача в обґрунтування відмови у допуску посадових осіб позивача до проведення перевірки на допущення контролюючим органом інших порушень Податкового кодексу України, колегія суддів вважає їх безпідставними та відхиляє, з огляду на те, що вони не були підставою для недопуску фахівців позивача до проведення перевірки та про них не зазначено в акті відмови у допуску до проведення перевірки. Крім того порушення, про які зазначає відповідач не свідчать про недотримання визначених статтею 81 ПК України умов, без дотримання яких контролюючий орган не може приступити до проведення перевірки та які надають право платнику податку не допустити посадових осіб податкового органу до проведення перевірки.
Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що заява Головного управління ДПС в Одеській області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
В свою чергу при вирішенні даної суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доводам відповідача по справі про відсутність законних підстав для проведення перевірки, у допуску до якої було відмовлено, та не перевірив відповідність у зв`язку з цим рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 27.03.2025 року про застосування умовного адміністративного арешту майна ТОВ «Оделеко», код за ЄДРПОУ 34674673, вимогам чинного законодавства.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки судом першої інстанції не надано належної оцінки всім обставинам у справі, а тому судове рішення суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній частині.
Згідно ст. 272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-2831, 284-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.ст. 272, 283, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 327, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Оделеко" залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови суду апеляційної інстанції.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                        А.В. Бойко 

Суддя:                                                                                          О.В. Єщенко 

Суддя:                                                                                         О.А. Шевчук