ПОСТАНОВА                                                           
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                                         
                                                                                                                    
21 травня 2025 року                                                                 
м. Київ                                                                                         
 
справа № 359/3918/23
провадження № 61-587св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивачка - ОСОБА_1 , 
відповідач - Золочівська сільська рада Бориспільського району Київської області,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2024 року 
у складі судді Борця Є. О., додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2024 року у складі судді Борця Є. О. тапостанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року у складі колегії суддів: Мережко М. В., Поліщук Н. В., Соколової В. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
1.           У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування як органу опіки та піклування, який згодом уточнила.
2.           Позов обґрунтовувала тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 11 травня 2022 року ОСОБА_2 було визнано недієздатною, над нею встановлено опіку, а ОСОБА_1 призначено її опікуном.
3.           Рішенням виконавчого комітету Золочівської сільської ради № 41 
від 31 березня 2023 року ОСОБА_1 було звільнено від обов`язків опікуна недієздатної ОСОБА_2 , а також вирішено звернутися із заявою до Бориспільського міськрайонного суду Київської області щодо її звільнення від обов`язків опікуна. Окрім того, було вирішено, що до розгляду справи в судовому порядку та в майбутньому опіка над ОСОБА_2 здійснюється органом опіки та піклування Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області.
4.           Зазначала, що вона належним чином виконувала свої обов`язки опікуна недієздатної ОСОБА_2 , забезпечувала підопічну харчуванням та лікуванням, дбала про її побут та умови проживання, тому вважала відсутніми підстави звільнення її від обов`язків опікуна недієздатної ОСОБА_2 . 
5.           Додатково звертала увагу суду на те, що вжиття заходу у вигляді звільнення її від обов`язків опікуна недієздатної належить до дискреційних повноважень суду, а не Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області як органу опіки та піклування.
6.           У подальшому ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про зміну предмета позову, в якій зазначила, що рішенням виконавчого комітету Золочівської сільської ради №97 від 26 травня 2023 року були внесені зміни до рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року. 
7.           Зокрема, оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування було викладено в такій редакції: пункт 1 викладено в редакції: «Рекомендації опікунської ради Золочівської сільської ради щодо звільнення від обов`язків опікуна 
ОСОБА_1 над недієздатною ОСОБА_2 , взяти до уваги»; пункт 3 викладено 
в редакції: «На час розгляду в судовому порядку справи про звільнення від обов`язків опікуна приділяти особливу увагу діяльності опікуна та психологічному й фізичному стану ОСОБА_2 »
8.           На її переконання, вжиття таких заходів не передбачено чинним законодавством, зокрема Правилами опіки та піклування, затвердженими спільним наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України №34/166/131/88 від 26 травня 1999 року.
9.           З урахуванням зазначеного, а також заяви про зміну предмета позову, просила суд визнати незаконними та нікчемними рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року в редакції, передбаченій рішенням виконавчого комітету Золочівської сільської ради №97 від 26 травня 
2023 року
Короткий зміст рішень суду першої інстанції
10.        Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області 
від 27 травня 2024 року позов  ОСОБА_1  задоволено частково.
Визнано незаконними пункт 1 та пункт 3 рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року.
Визнано незаконним рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №97 від 26 травня 2023 року.
У задоволенні позову в частині інших вимог ОСОБА_1 відмовлено.
11.        Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , міськрайонний суд мотивував своє рішення тим, що припинення обов`язків опікуна недієздатної особи належить до дискреційних повноважень суду, а не органу опіки та піклування. 
12.        З урахуванням зазначеного, суд зробив висновок, що пункт 1 (звільнення ОСОБА_1 від обов`язків опікуна недієздатної ОСОБА_2 ) та пункт 3 (покладення опіки над недієздатною ОСОБА_2 на орган опіки та піклування Золочівської сільської ради на час розгляду цивільної справи в судовому порядку) рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року 
в первинній редакції суперечили чинному цивільному законодавству України. Виходячи з цього, суд дійшов висновку про необхідність визнання незаконними зазначених пунктів рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року та рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №97 від 26 травня 2023 року.
13.        Також міськрайонний суд, задовольняючи вимоги позову, вказав, що взяття до уваги рекомендацій опікунської ради Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області про звільнення ОСОБА_1 від обов`язків опікуна недієздатної ОСОБА_2 , а також приділення особливої уваги діяльності опікуна ОСОБА_1 психологічному та фізичному стану ОСОБА_2 на час розгляду цивільної справи в судовому порядку також не ґрунтуються на приписах частини третьої статті 75 ЦК України, оскільки зазначеною нормою передбачено право органу опіки та піклування у випадку встановлення факту неналежного виконання опікуном своїх обов`язків виключно на звернення до суду з заявою про звільнення фізичної особи від повноважень опікуна. 
14.        Вжиття зазначених вище заходів також не передбачено Правилами опіки та піклування, затвердженими спільним наказом Державного комітету України 
у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України №34/166/131/88 від 26 травня 1999 року. 
15.        На переконання районного суду вказані обставини свідчать про те, що пункти 1 та 3 рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року навіть у зміненій редакції та, відповідно, рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №97 від 26 травня 2023 року суперечать закону та порушують права ОСОБА_1 як опікуна недієздатної ОСОБА_2 .
16.        Водночас районний суд виснував про відсутність підстав для визнання незаконним пункту 2 рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року, оскільки у Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області виникли повноваження на звернення до суду із заявою про звільнення ОСОБА_1 від обов`язків опікуна ОСОБА_2 на підставі рішення опікунської ради з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування) Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області від 30 березня 2023 року. Рішення опікунської ради позивачкою не оскаржувалось, а тому, на переконання суду першої інстанції, пункт 2 рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року ґрунтується на вимогах чинного цивільного законодавства України. 
17.        Щодо позовної вимоги про визнання нікчемними рішень виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року та №97 
від 26 травня 2023 року районний суд виснував про обрання позивачкою 
у зазначеній частині неналежного способу судового захисту, оскільки чинним законодавством України не передбачено можливості встановлення нікчемності рішень органу місцевого самоврядування.
18.        Додатковим рішенням Бориспільського районного суду Київської області 
від 13 червня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката 
Буртового Миколи Васильовича, про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Ухвалено додаткове рішення у справі.
Стягнуто з виконавчого комітету Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 536,80 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 
10 000,00 грн.
19.        Додаткове рішення мотивоване тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2024 року не було вирішено питання про відшкодування позивачці витрат на оплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
20.        З урахуванням зазначеного, міськрайонний суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення у справі з метою вирішення питання про розподіл судових витрат, понесених позивачкою у зв`язку з розглядом справи. 
21.        Водночас міськрайонний суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви сторони позивача у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, 
відповідно, про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат зі сплати судового збору в розмірі 536,80 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
22.        Постановою Київського апеляційного суду від 02 грудня 2023 року апеляційну скаргу Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області залишено без задоволення.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 
2024 року та додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2024 року залишено без змін.
23.        Апеляційний суд погодився із висновками міськрайонного суду щодо часткового задоволення позову та скасування пунктів 1 і 3 рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року, оскільки зміст частини третьої статті 75 ЦК України передбачає, що припинення обов`язків опікуна недієздатної особи належить до дискреційних повноважень суду, а не органу опіки та піклування.
24.        Також апеляційним судом було зауважено, що заходи, передбачені у рішенні виконавчого комітету Золочівської сільської ради №97 від 26 травня 2023 року, зокрема викладення пункту 1 у редакції: «Рекомендації опікунської ради Золочівської сільської ради щодо звільнення від обов`язків опікуна ОСОБА_1 над недієздатною ОСОБА_2 взяти до уваги», а також пункту 3 у редакції: «На час розгляду в судовому порядку справи про звільнення від обов`язків опікуна приділяти особливу увагу діяльності опікуна та психологічному і фізичному стану ОСОБА_2 », - не передбачені Правилами опіки та піклування, затвердженими спільним наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України №34/166/131/88 від 26 травня 1999 року.
25.        Таким чином, апеляційний суд погодився із висновками міськрайонного суду щодо наявності підстав для визнання незаконними пункту 1 та пункту 3 рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року та рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №97 від 26 травня 
2023 року.
26.        Крім того, суд апеляційної інстанції погодився з висновками міськрайонного суду щодо відсутності підстав для скасування пункту 2 рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року, оскільки Золочівська сільська рада Бориспільського району Київської області набула повноважень для звернення до Бориспільського міськрайонного суду із заявою про звільнення ОСОБА_1 від обов`язків опікуна ОСОБА_2 .
27.        Залишаючи без змін додаткове рішення міськрайонного суду, апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що останнє не підлягає скасуванню у зв`язку із залишенням без змін рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2024 року.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
28.        У січні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2024 року, додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року у вказаній справі.
29.        Ухвалою Верховного Суду від 03 лютого 2025 рокуклопотання Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області про поновлення строку на касаційне оскарження задоволено.
Поновлено Золочівській сільській раді Бориспільського району Київської областістрок на касаційне оскарження рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2024 року, додаткового рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року.
Відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу. 
30.        Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
31.        У касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
32.        Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду 
від 04 липня 2018 року в справі № 496/4271/16-а (провадження № 11-606апп18) та від 27 вересня 2023 року в справі № 357/11426/21 (провадження № 61-3271св23) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
33.        Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.
34.        На переконання заявника касаційної скарги, суди не зазначили, в чому полягає порушення прав позивачки пунктами 1 та 3 рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року.
35.        Звертає увагу касаційного суду на те, що після внесеннязмін та викладення 
в новій редакції рішення виконавчого комiтету Золочiвської сiльської ради №41 
вiд 31 березня 2023 року було вирішено: «взяти до уваги рекомендації Опікунської ради Золочiвської сiльської ради про звільнення від обов`язків опікуна гр. 
ОСОБА_1 над недієздатною ОСОБА_2 » та «на час розгляду в судовому порядку справи про звільнення від обов`язків опікуна придiляти особливу увагу дiяльностi опiкуна та психологiчному та фiзичному стану ОСОБА_2 ».
36.        З урахуванням нової редакції оскаржуване рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року, ухвалене останнім як органом опіки та піклування, на переконання заявника, є дорадчим документом та не порушує прав позивачки.
37.        Таким чином, на переконання Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області, під час розгляду справи позивачкою не було доведено, що рішенням Виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року, з урахуванням змін, внесених рішенням Виконавчого комітету Золочівської сільської ради №97 від 26 травня 2023 року, були порушені її права та законні інтереси.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
38.        У лютому 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив представника ОСОБА_1 - адвоката Буртового М. В., на касаційну скаргу, в якому зазначено, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованим, а доводи касаційної скарги - безпідставними. 
39.        Також у березні 2025 року, засобами поштового зв`язку, до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу, в якому зазначено, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованим, а доводи касаційної скарги - безпідставними. 
40.        У змісті відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що Золочівська сільська рада Бориспільського району Київської області не є органом опіки та піклування. Відповідно, при вирішенні питання про припинення опіки 
ОСОБА_1 над ОСОБА_2 діяла поза межами своїх повноважень.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
41.        Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2022 року ОСОБА_2 визнано недієздатною, встановлено опіку над нею та призначено ОСОБА_1 її опікуном.
42.        31 березня 2023 року виконавчий комітет Золочівської сільської ради прийняв рішення №41 наступного змісту: 
пункт 1 - звільнити ОСОБА_1 від обов`язків опікуна недієздатної ОСОБА_2 ; 
пункт 2 - звернутись з заявою про вжиття цього заходу до Бориспільського міськрайонного суду; 
пункт 3 - покласти опіку над недієздатною ОСОБА_2 на орган опіки та піклування Золочівської сільської ради на час розгляду цивільної справи в судовому порядку.
43.        26 травня 2023 року виконавчим комітетом Золочівської сільської ради прийнято рішення №97, яким змінено пункт 1 та пункт 3 рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року, виклавши їх 
в такій редакції: 
пункт 1 - взяти до уваги рекомендації опікунської ради Золочівської сільської ради про звільнення ОСОБА_1 від обов`язків опікуна недієздатної ОСОБА_2 ; 
пункт 3 - приділяти особливу увагу діяльності опікуна ОСОБА_1 , психологічному та фізичному стану ОСОБА_2 на час розгляду цивільної справи в судовому порядку.
44.        Після внесення змін остаточна редакція рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року виглядає наступним чином: 
пункт 1 - взяти до уваги рекомендації опікунської ради Золочівської сільської ради про звільнення ОСОБА_1 від обов`язків опікуна недієздатної ОСОБА_2 ; 
пункт 2 - звернутись до Бориспільського міськрайонного суду з заявою про звільнення ОСОБА_1 від обов`язків опікуна недієздатної ОСОБА_2 ; 
пункт 3 - приділяти особливу увагу діяльності опікуна ОСОБА_1 , психологічному та фізичному стану ОСОБА_2 на час розгляду цивільної справи в судовому порядку.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
45.             Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
46.             Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою 
статті 411 цього Кодексу.
47.             Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
48.             Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
49.             Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
50.             У справі, що переглядається, між сторонами виник спір щодо правомірності рішення органу місцевого самоврядування як органу опіки та піклування про звільнення позивачки від обов`язків опікуна недієздатної особи (в первісній редакції рішення) та розгляду рекомендацій опікунської ради щодо звільнення від обов`язків опікуна недієздатної (в редакції рішення після внесення змін).
51.             За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.
52.             Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені статтею 16 ЦК України: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
53.             Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні.
54.             Водночас відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (зокрема, постанова Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду 
від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21)).
55.             Приватноправовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови 
у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанови Верховного Суду 
від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
56.             Зі змісту касаційної скарги вбачається, що заявником оскаржуються судові рішення лише в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 .
Щодо позовних вимог про визнання незаконним та нікчемним рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року
57.             Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання незаконними пунктів 1 та 3 рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року в первинній редакції, суди попередніх інстанцій мотивували своє рішення тим, що зазначені вище пункти суперечать чинному цивільному законодавству України та порушують права позивачки як опікуна недієздатної особи. 
58.             Колегія суддів частково погоджується з такими висновками з огляду на наступне.
59.             Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено наявними 
у матеріалах справи доказами, що 31 березня 2023 року виконавчий комітет Золочівської сільської ради прийняв рішення №41 наступного змісту: 
пункт 1 - звільнити ОСОБА_1 від обов`язків опікуна недієздатної ОСОБА_2 ; 
пункт 2 - звернутись з заявою про вжиття цього заходу до Бориспільського міськрайонного суду; 
пункт 3 - покласти опіку над недієздатною ОСОБА_2 на орган опіки та піклування Золочівської сільської ради на час розгляду цивільної справи в судовому порядку.
60.             Малолітня, неповнолітня особа, а також фізична особа, яка визнана недієздатною або цивільна дієздатність якої обмежена, має право на опіку та піклування (стаття 292 ЦК України).
61.             Відповідно до частини першої статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
62.             Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням (частина перша 
статті 67 ЦК України).
63.             Підстави звільнення опікуна та піклувальника від його повноважень визначені у змісті статті 75 ЦК України.
Суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Ця заява розглядається судом або органом опіки та піклування протягом одного місяця.
Особа виконує повноваження опікуна або піклувальника до винесення рішення про звільнення її від повноважень опікуна або піклувальника чи до закінчення місячного строку від дня подання заяви, якщо вона не була розглянута протягом цього строку (частина перша статті 75 ЦК України).
Суд, якщо він призначив піклувальника, або орган опіки та піклування може звільнити піклувальника від його повноважень за заявою особи, над якою встановлено піклування (частина друга статті 75 ЦК України).
За заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту (частина третя статті 75 ЦК України).
64.             Комплексний аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що орган опіки та піклування може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у позасудовому порядку виключно за заявою цієї особи, тоді як заява самого органу підлягає розгляду лише в судовому порядку.
65.             Таким чином рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року в первинній редакції дійсно суперечить вимогам закону та порушує права ОСОБА_1 як опікуна недієздатної ОСОБА_2 .
66.             Разом з тим, підстави для визнання його незаконним та скасування відсутні.
67.             Повноваження Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області у спірних правовідносинах регулюються, зокрема, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
68.             Відповідно до статті 144 Конституції України, підпункту 4 пункту «б» частини першої статті 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження з вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування. 
69.             З аналізу вказаних норм права вбачається, що органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які 
є обов`язковими до виконання на відповідній території, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
70.             Згідно з положеннями частини шостої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.
71.             Рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою (частина дев`ята статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
72.             Аналіз наведених положень Закону України «Про місцеве самоврядування 
в Україні» дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування.
73.             Разом з тим, у силу статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.
74.             Такий принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.
75.             Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
76.        Міськрайонний суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, визнаючи незаконним та скасовуючи рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року не врахував, що рішенням від 26 травня 2023 року виконавчим комітетом Золочівської сільської ради прийнято рішення №97, та змінено пункти 1 та 3 рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року, тобто виконавчий комітет усунув допущені порушення прав позивачки, внаслідок чого з 26 травня 2023 року рішення існувало в новій редакції.
77.        Після внесення змін остаточна редакція оскаржуваного у судовому порядку рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 
2023 року виглядає наступним чином: 
пункт 1 - взяти до уваги рекомендації опікунської ради Золочівської сільської ради про звільнення ОСОБА_1 від обов`язків опікуна недієздатної ОСОБА_2 ; 
пункт 2 - звернутись до Бориспільського міськрайонного суду з заявою про звільнення ОСОБА_1 від обов`язків опікуна недієздатної ОСОБА_2 ; 
пункт 3 - приділяти особливу увагу діяльності опікуна ОСОБА_1 , психологічному та фізичному стану ОСОБА_2 на час розгляду цивільної справи в судовому порядку.
78.             З огляду на зазначене колегія суддів вважає помилковим висновок судів попередніх інстанцій про те, що позивачкою доведено порушення його прав та інтересів оскаржуваним рішенням органу місцевого самоврядування від 31 березня 2023 року, оскільки останнє в первісній редакції на момент розгляду справи не існувало.
79.             Відтак, на переконання колегії суддів, у зв`язку зі зміною рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року рішенням виконавчого комітету Золочівської сільської ради №97 від 26 травня 
2023 року, останнє є нечинним у зміненій частині (пункти 1 та 3) відповідно, не створює жодних правових наслідків для позивачки, відтак відсутні підстави для визнання незаконними пунктів 1 та 3 рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у вказаній частині слід відмовити у зв`язку із їх безпідставністю та необґрунтованістю. 
Щодо позовних вимог про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №97 від 26 травня 2023 року
80.        Судами попередніх інстанцій встановлено, що після змін, внесених до змісту вказаного рішення 26 травня 2023 року виконавчим комітетом Золочівської сільської ради, прийнято рішення №97 та викладено пункт 1 та 3 рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 
2023 року у редакції: 
пункт 1 - взяти до уваги рекомендації опікунської ради Золочівської сільської ради про звільнення ОСОБА_1 від обов`язків опікуна недієздатної ОСОБА_2 ; 
пункт 3 - приділяти особливу увагу діяльності опікуна ОСОБА_1 , психологічному та фізичному стану ОСОБА_2 на час розгляду цивільної справи в судовому порядку.
81.             Відповідно до змісту статті 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
82.             Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними (стаття 58 ЦК України).
83.             Органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 56 ЦК України).
84.             До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування (підпункт 4 пункту «б» частини першої статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
85.             Опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу (частина перша статті 63 ЦК України).
86.             Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (стаття 60 ЦК України).
87.             Згідно з пунктом 1.7. Правил та опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила), органи опіки та піклування відповідно до покладених на них завдань та розподілу повноважень між структурними підрозділами відповідних управлінь і відділів місцевої державної адміністрації, зокрема, здійснюють нагляд за діяльністю опікунів і піклувальників; провадять іншу діяльність щодо забезпечення прав та інтересів неповнолітніх дітей та повнолітніх осіб, які потребують опіки і піклування.
88.             Контроль за діяльністю опікунів і піклувальників здійснюється органами опіки та піклування із залученням громадськості шляхом планових відвідувань осіб, які перебувають під опікою (піклуванням). 
Періодичність відвідувань установлюється окремим графіком, але не рідше ніж раз на рік, крім першої перевірки, яка проводиться через три місяці після встановлення опіки і піклування.
При потребі розгляд результатів перевірок виноситься на засідання опікунської ради для вжиття відповідних заходів (пункт 4.14. Правил).
89.             З урахуванням зазначеного, оспорюване рішення №97 від 26 травня 
2023 року виконавчого комітету як органу опіки та піклування в частині пунктів 1 (взяти до уваги рекомендації опікунської ради Золочівської сільської ради про звільнення ОСОБА_1 від обов`язків опікуна недієздатної ОСОБА_2 ) та 3 (приділяти особливу увагу діяльності опікуна ОСОБА_1 , психологічному та фізичному стану ОСОБА_2 на час розгляду цивільної справи в судовому порядку) є дорадчим документом та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у позивачки, відповідно, таке рішення не порушує прав та обов`язків останнього як опікуна недієздатної. 
90.             Правові наслідки для опікуна або підопічного виникають виключно 
в результаті постановлення рішення судом, в процесі чого і відбувається оцінка усіх доказів у сукупності, зокрема й оскаржуваного рішення органу опіки та піклування, яке не має наперед встановленої сили для суду, який розглядає справу і вирішує правове питання про звільнення від обов`язків опікуна недієздатної.
91.             Схожі з своїм змістом висновки викладені, зокрема, у змісті постанов Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі 
№ 496/4271/16-а (К/9901/29090/18) (провадження № 11-606апп18), предметом судового розгляду у якій були оцінка правомірності висновку та рішення органу опіки та піклування про позбавлення особи батьківських прав.
92.             Як у справі, що переглядається, так і у згаданій справі, розглянутій Великою Палатою Верховного Суду, оскаржувані рішення органу опіки та піклування відповідно до приписів чинного законодавства України не є остаточними рішеннями та підлягають оцінці судом під час вирішення питання про позбавлення батьківських прав, а так само й про звільнення від обов`язків опікуна недієздатної.
93.             Тож саме у межах справи про звільнення від обов`язків опікуна недієздатної ОСОБА_1  має доводити недоцільність звільнення її від обов`язків опікуна, зокрема підстав, що таке рішення порушує як її права та інтереси, так і права та інтереси недієздатної ОСОБА_2 .
94.             За обставинами справи ОСОБА_1 внаслідок внесення змін до оскаржуваного рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області не було звільнено від повноважень опікуна ОСОБА_2 . Тож ОСОБА_1 як опікун має право та обов`язок захищати права й інтереси недієздатної особи в межах розгляду питання про звільнення від обов`язків опікуна, зокрема доводити, що таке звільнення суперечитиме інтересам недієздатної особи та порушуватиме її права й інтереси. Аналогічний правовий висновок викладено у змісті постанови Верховного Суду від 27 вересня 2023 року 
у справі № 357/11426/21 (провадження № 61-3271св23) на яку, зокрема, посилається заявник касаційної скарги.
95.             При цьому колегія суддів врахувала, що у справі, яка переглядається, відповідач діяв не як суб`єкт владних повноважень, а ухвалив оспорюване рішення як орган опіки та піклування, у спосіб та в межах своїх повноважень, передбачених, зокрема, пунктами 1.7. та 4.14. Правил, а також на реалізацію приписів Глави 6 ЦК України щодо вирішення судом питання про звільнення від обов`язків опікуна.
96.             Такі висновки узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, зробленими у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року 
у справі № 496/4271/16-а (К/9901/29090/18) (провадження № 11-606апп18).
97.             Відтак, помилковим є висновок судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для визнання незаконними пунктів 1 та 3 рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року у зміненій рішенням виконавчого комітету Золочівської сільської ради №97 від 26 травня 2023 року редакції, оскільки вжиття заходів у вигляді «Рекомендації опікунської ради Золочівської сільської ради щодо звільнення від обов`язків опікуна ОСОБА_1 над недієздатною ОСОБА_2 , взяти до уваги» та «На час розгляду в судовому порядку справи про звільнення від обов`язків опікуна приділяти особливу увагу діяльності опікуна та психологічного та фізичного стану ОСОБА_2 » не породжує правових наслідків для суб`єктів відповідних правовідносин і не мають обов`язкового характеру.
98.             Таким чином, оскільки визнання оспорюваного рішення виконавчого комітету незаконним можливе лише у разі невиконання вимог закону або його порушення, зокрема Закону України «Про місцеве самоврядування» та Цивільного кодексу України, чого здійснено не було, а також з урахуванням того, що відповідач діяв у межах своїх повноважень відповідно до вимог законодавства, колегія суддів вважає відсутніми правові підстави для визнання оспорюваного рішення незаконним. Відповідно, висновки судів попередніх інстанцій у частині задоволених вимог позову про визнання незаконними пунктів 1 та 3 рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року та рішення виконавчого комітету №97 від 26 травня 2023 року - помилковими.
99.             Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані судові рішення 
в оскаржуваній заявником частині ухвалені без додержання норм матеріального 
і процесуального права, а тому підлягають скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.
Щодо оскарження додаткового рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року за результатами його перегляду
100.          Звертаючись до касаційного суду, Золочівська сільська рада Бориспільського району Київської області, окрім рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року, ухвалених за результатами розгляду справи по суті, також просила скасувати додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду та, як наслідок, постанову апеляційного суду від 17 грудня 2024 року в частині розподілу судових витрат.
101.          Додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 
2023 року (справа № 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22) та у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2024 року у справі № 537/3556/22 (провадження 
№ 61-2839св24), від 27 серпня 2024 року у справі № 336/907/23 (провадження 
№ 61-14952св23).
102.          Оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області 
від 27 травня 2024 року, постанови Київського апеляційного суду від 02 грудня 
2024 року, скасуванню також підлягає додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2024 рокута постанова Київського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року за результатами її перегляду.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
103.     Згідно з пунктом 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
104.     Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених 
статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
105.          Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушено норми процесуального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 400,409, 412 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської областізадовольнити.
2.           Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2024 року, додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 02 грудня 2024 рокув частині задоволених позовних вимог  ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення. 
3.           У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними пункту 1 та 3 рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №41 від 31 березня 2023 року та визнання незаконним рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради №97 від 26 травня 2023 року відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді: | Є. В. Синельников    О. В. Білоконь   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара   В. В. Шипович