П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/3245/24-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Боднарюк Олег Васильович 
Суддя-доповідач -  Кузьмишин В.М.
18 квітня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьмишина В.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Сапальової Т.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1.          Короткий зміст позовних вимог.
1.1           ОСОБА_1 звернулась  до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просила:
-          визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги компенсаційних сум, від 05.06.2024 р. № 16/д, про відмову у призначенні ОСОБА_1 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил – батька ОСОБА_6 , з підстав загибелі під час безпосередньої участі у бойових діях, шляхом повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги;
-          зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил - батька ОСОБА_6 , з підстав загибелі під час безпосередньої участі у бойових діях, одноразової грошової допомоги, відповідно до ст.16-1 Закону України «Про соціальний і право вий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану».
1.2          В обґрунтування позовних вимог вказує, що є донькою військовослужбовця ОСОБА_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захисту Батьківщини та як член сім`ї загиблого військовослужбовця вона має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 (в редакції постанови, чинної на дату смерті батька).
1.3           ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою, в якій просила виплатити одноразову грошову допомогу як члену родини померлого - повнолітній дитині, а не як особі, яка знаходилася на його утриманні. Однак відповідач відмовив у виплаті такої допомоги, з огляду на те, що позивач, як повнолітня дитина загиблого військовослужбовця, не надала доказів перебування на утриманні свого батька, при цьому, відмова містить посилання на ст. 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військово службовців та членів їх сімей», в редакції на день надання відповіді, а не на день отримання прав на виплату - 15.03.2022 (день загибелі військовослужбовця).
1.4          Позивач вважає, що відповідно до редакції закону (яка діяла до серпня 2022 р.), вона має право на отримання грошової допомоги, так само як мати і дружина загиблого військовослужбовця, і законом не передбачалось розмежування між ними, а відтак відмова є протиправною та такою, що порушує право дитини на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю батька внаслідок захисту Батьківщини.
2.          Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1          Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 06 жовтня 2015 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 
2.2           ОСОБА_6 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захисту Батьківщини, що підтверджується копією наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 66 від 24.03.2022 року.
2.3           25.01.2024 ОСОБА_1 через свого представника звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги.
2.4           13.02.2024 ІНФОРМАЦІЯ_6 вищевказану заяву ОСОБА_1 направлено до Міністерства оборони України для розгляду по суті.
2.5          Як вбачається з витягу протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 05.06.2024 р., комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги. Рішення відповідача обґрунтовано тим, що відповідно до п.2 постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», одноразова грошова допомога виплачується сім`ям загиблих осіб, зазначених у п.1 цієї постанови, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст.16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на день загибелі військовослужбовця), а саме: членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до СК України, а утриманці - відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Статтею 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Щодо утриманців ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Комісія виснувала, що за поданими документами неможливо встановити, чи є повнолітня донька загиблого військовослужбовця непрацездатною (особою з інвалідністю) і перебувала на його утриманні. Крім цього, за поданими документами неможливо встановити, що вона проживала разом зі своїм батьком, вела з ним спільне господарство і мала взаємні права та обов`язки. 
Без надання документів, які відповідно до СК України підтверджують, що повнолітня донька була членом сім`ї загиблого військовослужбовця (судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків) або перебування на його утриманні відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт при значення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), неможливо встановити право заявниці на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у зв`язку з чим документи ОСОБА_1 повернули на доопрацювання.
2.6           21 вересня 2023 року рішенням в справі № 600/1344/23-а відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування пункту 30 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 08 квітня 2022 року № 47, про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 матері та дружині загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захисту Батьківщини солдата ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 18.03.2022 та листа Кадрового центру Збройних Сил України від 04.04.2022 №321/КЦ/2790 - в розмірі 2/5 частини 15000000 грн в сумі 6000000 (шість мільйонів) грн у рівних частках кожному та зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 матері ОСОБА_3 та дружині ОСОБА_2 загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захисту Батьківщини солдата ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 18.03.2022 та листа Кадрового центру Збройних Сил України від 04.04.2022 № 321/КЦ/2790 - в сумі 15000000 (п`ятнадцять мільйонів) грн у рівних частках кожній.
3.          Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1          Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.09.2024 у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
3.2          Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, правомірно посилаючись на норми статті 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зауважив, що без надання документів, які відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що повнолітня донька загиблого перебувала на утриманні загиблого батька, неможливо визначити за позивачем право, зокрема, на отримання допомоги, у зв`язку із чим документи правомірно повернуто відповідачем на доопрацювання..
4.          Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
4.1          Позивач просить скасувати рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.09.2024 та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
4.2          Підставою для апеляційного оскарження рішення суду є порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Апелянт вважає, що оскільки відповідно до п.3 ч. 2 ст. 3 СК України законодавцем визначено, що дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає, то  повнолітня дитина є членом сім`ї в розумінні сімейного законодавства і має право на отримання одноразової грошової допомоги.
4.3          Відповідач та третя особа ОСОБА_2 надали відзиви на апеляційну скаргу, в яких зазначають про правильність рішення суду першої інстанції, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.  
ІІ. Мотивувальна частина. 
1.          Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1          Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
1.2          Частиною 1 статті 16 Закону №2011-ХІІ (в редакції на момент загибелі ОСОБА_6 ) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.. 
1.3          Відповідно до п. 1 частини 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ (в редакції станом на 15.03.2022), одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
1.4          Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначає відповідний Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України, від 25.12.2013 №975 (далі Порядок №975). Допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги. Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця є дата смерті, зазначена у свідоцтві про смерть (п.3 Порядку №975).
1.5          Суд першої інстанції правильно встановив, що станом на дату загибелі Закон №2011-ХІІ діяв у редакції від 01.08.2021, Порядок №975 діяв у редакції від 21.11.2020, постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" діяла у редакції від 07.03.2022.
1.6          Пунктом 2 Постанови КМУ №168 (в редакції на 15.03.2022) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
1.7          Нормами ст.16-1 Закону №2011-XII (у відповідній редакції) встановлено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
1.8          Тобто норми ст. 16-1 Закону №2011-XII, в частині визначення кола членів сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста з метою отримання одноразової грошової допомоги, є відсилочними до Сімейного кодексу України.
1.9          Визначення кола осіб, що належать до сім`ї, та поняття сім`ї міститься у статті 3 Сімейного кодексу України, згідно з якою сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
1.10          Позиція апелянта зводиться до того, що позивач, як повнолітня дитина загиблого військовослужбовця ОСОБА_6 , відповідно до норми п. 3 ч. 2 ст. 3 СК України належить до його сім`ї, в тому числі за відсутності факту їх сумісного проживання.
1.11          Оцінюючи таке твердження, колегія суддів зазначає, що п. 3 ч. 2 ст. 3 СК визначає, що дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. При цьому, дана норма закону не містить окремого поняття «повнолітня дитина», а визначає поняття «дитина».
1.12          Поняття дитина визначається статтею 6 СК України, згідно з якою правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
1.13          Аналогічне за змістом поняття визначає і стаття перша Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 26.04.2001, відповідно до якої дитина - особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше.
1.14          Статтею 1 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, встановлено, що дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше.
1.15          Тобто дитиною, в розумінні Сімейного кодексу України та Конвенції ООН, є особа, до досягнення нею повноліття (18 років).
1.16          Як встановлено матеріалами справи, позивачці на момент загибелі її батька було 23 роки, тобто вона була повнолітньою особою. Відомостей про її спільне проживання із батьком, пов`язаність із ним спільним побутом, або наявність взаємних прав і обов`язків матеріали справи не містять. 
1.17          Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 не має правового статусу дитини та/або члена сім`ї загиблого батька ОСОБА_6 в розумінні норм СК України.
1.18          Щодо посилання апелянта на наявність визначення у законодавстві понять «повнолітня дитина», повнолітня дочка, син», то апеляційний суд зазначає, що ці визначення використовуються законодавцем у нормах, що регулюють спадкові відносини, відносини щодо утримання батьків дітьми і батьками непрацездатних дітей і не застосовуються до правовідносин у цій справі.
1.19          Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, та усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).
2.          Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1          Доводи апеляційної скарги не спростовують вимог позовної заяви та висновків суду першої інстанції.
2.2          Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
2.3          Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сушко О.О.    Сапальова Т.В.