УХВАЛА
 
13 травня 2025 року
м. Київ
 
справа № 522/8027/22-Е
провадження № 61-6038ск25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Боднара Максима Олександровича на постанову Одеського апеляційного суду 
від 20 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Голови Одеської обласної ради, Одеської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради про визнання незаконним та скасування розпоряджень, визнання незаконним та скасування рішення про звільнення, стягнення з відповідача коштів, стягнення моральної шкоди, 
ВСТАНОВИВ:
У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до Голови Одеської обласної ради, Одеської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради (далі - КНП «ООЦСЗХ» ООР»), в якому просила суд: 
1) визнати незаконним та скасувати Розпорядження Голови Одеської обласної ради Г. Діденка № 307/2022-ОР від 06 червня 2022 року «Про проведення службового розслідування» стосовно керівника - Генерального директора КНП «ООЦСЗХ» ООР» ОСОБА_1. з метою з`ясування фактів неналежного виконання нею службових обов`язків, що могло заподіяти значну матеріальну шкоду цьому підприємству, стосовно забезпечення ефективного використання і збереження закріпленого за підприємством майна та коштів, забезпечення достовірності обліку отриманої підприємством благодійної допомоги, а також інших питань статутної, фінансової, виробничої, організаційно-господарської діяльності підприємства;
2) визнати незаконним та скасувати Розпорядження Голови Одеської обласної ради Г. Діденка № 340/2022-ОР від 20 червня 2022 року «Про внесення змін до Розпорядження Голови Обласної Ради від 06 червня 2022 року № 307/2022-ОР «Про проведення службового розслідування»;
3) визнати незаконним та скасувати Рішення Голови Одеської обласної ради 
Г. Діденка № 448-VII від 12 липня 2022 року «Про звільнення 
ОСОБА_1 з посади Генерального директора КНП «ООЦСЗХ» ООР»;
4) стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за невикористану відпустку за 115 календарних днів що складає 392 621,07 грн, компенсацію за лікарняні 5 календарних днів, що складає 16 359,20 грн, компенсацію за несвоєчасну виплату розрахунку при звільненні за період з 12 липня 2022 року по 28 вересня 2022 року що складає 270 790,28 грн;
5) стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 липня 2022 року по 12 вересня 2023 року з розрахунку 3 438,22 грн як середньоденний розмір заробітної плати за один робочий день що складає 1 052 095,32 грн (період з 12 липня 2022 року по 12 вересня 2023 року складає 428 календарних днів, з них 306 робочих днів та 122 вихідних днів./ 306 роб. днів помножити на 3 438,22 грн дорівнює 1 052 095,32 грн);
6) стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн;
7) визнати незаконним та скасувати Акт робочої групи з перевірки КНП «ООЦСЗХ» ООР» від 08 липня 2022 року;
8) визнати незаконним та скасувати Акт службового розслідування стосовно керівника Генерального директора КНП «ООЦСЗХ» ООР» ОСОБА_1. від 25 липня 2022 року.
 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Голови Одеської обласної ради, Одеської обласної ради, КНП «ООЦСЗХ» ООР» про визнання незаконним та скасування розпоряджень, визнання незаконним та скасування рішення про звільнення, стягнення 
з відповідача коштів, стягнення моральної шкоди задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано розпорядження Голови Одеської обласної ради - Діденка Г. В. «Про проведення службового розслідування» від 06 червня 2022 року № 307/2022-ОР.
Визнано незаконним та скасовано рішення Голови Одеської обласної ради - Діденка Г. В. «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Генерального директора КНП «ООЦСЗХ» ООР»» від 12 липня 2022 року № 448-VIIІ.
Стягнуто з КНП «ООЦСЗХ» ООР» на користь ОСОБА_1 компенсацію за 115 календарних днів відпустки у розмірі 392 621,07 грн, компенсацію за лікарняні 5 календарних днів у розмірі 16 359,20 грн, а також компенсацію за несвоєчасну виплату розрахунку при звільненні за період з 12 липня 2022 року по 28 вересня 2022 року у розмірі 270 790,28 грн.
Стягнуто з КНП «ООЦСЗХ» ООР» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1 052 095,32 грн.
Стягнуто з Одеської обласної ради на користь ОСОБА_1 відшкодування 
в якості моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 20 березня 2025 року апеляційну скаргу Голови Одеської обласної ради задоволено частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2024 року скасовано.
Ухвалено нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Голови Одеської обласної ради, Одеської обласної ради, КНП «ООЦСЗХ» ООР» про визнання незаконним та скасування розпоряджень, визнання незаконним та скасування рішення про звільнення, стягнення з відповідача коштів, стягнення моральної шкоди відмовлено.
 
Додатковою постановою Одеського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року ухвалено додаткову постанову у справі за позовом ОСОБА_1 до Голови Одеської обласної ради, Одеської обласної ради, КНП «ООЦСЗХ» ООР» про визнання незаконним та скасування розпоряджень, визнання незаконним та скасування рішення про звільнення, стягнення з відповідача коштів, стягнення моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Одеської обласної ради судові витрати 
у розмірі 8 931,60 грн.
09 травня року представник ОСОБА_1 - адвокат Боднар М. О. через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 20 березня 2025 року (надійшла до суду 12 травня 2025 року), у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
У касаційній скарзі представником заявника заявлено клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.
Встановлено, що повний текст оскаржуваної ухвали складений 11 квітня 2025 року, тому тридцятий день подачі касаційної скарги припадає на 12 травня 2025 року (понеділок). 
Оскільки касаційна скарга була подана до Верховного Суду 09 травня 2025 року, тобто в межах тридцятиденного строку, то процесуальний строк не був пропущений.
Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
У касаційній скарзі представник заявника заявив, що заявник звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 1, 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей 
з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Виходячи з норм закону України, заявник звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення компенсацій та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Отже, за позовні вимоги про скасування розпоряджень, актів та стягнення моральної шкоди заявнику необхідно сплатити судовий збір.
Представником заявника не надано доказів того, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статі 5 Закону України «Про судовий збір».
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року 
№ 2147-VIII.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми. 
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» 
(у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України                             «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у 2022 році та заявляла 5 вимог немайнового характеру та 3 позовні вимоги майнового характеру.
Враховуючи викладене, за позовні вимоги про визнання незаконними та скасування розпоряджень, рішення, актів та про відшкодування моральної шкоди заявнику необхідно сплатити судовий збір, оскільки за такі позовні вимоги позивачі у трудових спорах не звільняються від сплати судового збору, оскільки, як вже було зазначено, позивачка звільнена від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення компенсацій та середнього заробітку, а вимога  про  поновлення на роботі позивачкою не заявлялась. 
Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 481,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 992,40 грн; 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 12 405,00 грн). 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
Отже, заявнику необхідно надати докази того, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», або сплатити судовий збір у розмірі 11 908,80 грн, а саме:
1)     Судовий збір за 5 позовних вимог немайнового характеру (визнання незаконними та скасування розпоряджень, рішення, актів) - 4 962,00 грн (992,40*5=4 962,00);
2)     Судовий збір за позовну заяву майнового характеру (стягнення моральної шкоди) - 992,40 грн (20 000,00*1%=200,00 грн, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому мінімальний судовий збір складає 992,40 грн);
3)     Судовий збір за подачу касаційної скарги - 11 908,80 грн ((4 962,00+992,40)*200%=11 908,80). 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК 
у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі, або документи, що підтверджують звільнення особи від сплати судового збору. 
Зокрема, представник заявника посилався на пункт 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», однак не надав доказів (наприклад, посвідчення особи з інвалідністю І або ІІ групи).
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Боднара Максима Олександровича на постанову Одеського апеляційного суду 
від 20 березня 2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  Г. В. Коломієць