ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4158/25 Справа № 204/6759/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року        Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Ткаченко І.Ю., 
суддів: Пищиди М.М., Свистунової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу 
за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання відсутності прав вимоги
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»
на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В: 

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі — ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») про визнання відсутності прав вимоги.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. 

02 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 січня 2024 відмовлено в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. 

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити рішення, яким стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 7300 грн. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що витрати на правничу допомогу на момент їх надання, та розгляду справи — можуть бути як сплачені, так і підлягати сплаті в майбутньому, а отже надання доказів сплати цих витрат не є обов`язковим, як і надання документів про сплату цих послуг не є підставою вважати, що вони не надані, оскільки їх сплата здійснюється за домовленістю сторін договору, у відносини яких суд не має права втручатись, що узгоджується з позицією Верховного Суду. Ними надано документи, на підставі яких можна дійти висновку про фактичне надання послуг з правничої допомоги, неминучість надання цих послуг, а також про те, що їх розмір обґрунтований та співмірний відповідно до складності справи, витраченого часу, обсягу послуг та ціни позову і значення справи для сторони.
       
Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 січня 2024 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що до справи не долучено документи, які свідчать про оплату ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції. 
Згідно ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Ст. 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів цивільного судочинства) є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді; ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову; а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст.134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.137 ЦПК України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст.141 ЦПК України).
За приписами ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
У ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що однією з основних засад (принципів) судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді та захиститися у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до врегулювання спору в досудовому порядку. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: – подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; – зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат.
Ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Можливість подання сторонами доказів у підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.
Зокрема, докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суді першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Викладене узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 278/1396/19.
Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.
З матеріалів справи вбачається, що інтереси ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у даній справі представляє адвокат Клещ О.В., на підтвердження повноважень якої до відзиву на позовну заяву було подано: копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП №4461; копія ордера АЕ №1306894 від 02 серпня 2024 року на надання правничої допомоги серії ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» адвокатом Клещ О.В.
У відзиві був наведений попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правничу допомогу у розмірі 8760 грн. Вказано, що адвокатом проведено: зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції, аналіз судової практики (1 година роботи, вартість 1460 грн); підготовка та подання до суду відзиву на позовну заяву ( 2 години роботи, вартість 2920 грн); підготовка та подання до суду заперечення щодо клопотання про витребування доказів (1 година роботи, вартість 1460 грн); підготовка та подання до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу (1 година роботи, вартість 1460 грн); підготовка та подання до суду заперечення (на відповідь на відзив позивача) (1 година роботи, вартість 1460 грн).
Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11 листопада 2024 року, повний текст якого складено 25 листопада 2024 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
02 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулось з заявою про ухвалення додаткового рішення, до якого долучено копію ордера серії АЕ №1306894 від 02 серпня 2024 року на надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» адвокатом Клещ О.В., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №4461, договір про надання правничої допомоги №03/07/24 від 03 липня 2024 року, додаткова угода №1 від 02 серпня 2024 року, акт приймання-передачі виконаних послуг від 06 серпня 2024 року.
З даного акту вбачається які саме послуги надані адвокатом, та розрахунок вартості даних послуг, а саме: на надання консультації по справі адвокатом витрачено 1 годину та вартість цієї послуги складає 1460 грн; на підготовку та подання до суду відзиву на позовну заяву адвокатом витрачено 2 години та вартість цієї послуги складає 2920 грн; на підготовку та подання до суду заперечення на клопотання позивача про витребування доказів адвокатом витрачено 1 годину та вартість цієї послуги складає 1460 грн; на підготовку та подання до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу адвокатом витрачено 1 годину та вартість цієї послуги складає 1460 грн. Загальна вартість виконаної адвокатом роботи становить 7300 грн.
Для розподілу судових витрат на правничу допомогу мають бути підтвердженні саме обсяг наданих послуг та їх вартість. В той час, як фактична оплата таких послуг може бути здійснена вже після вирішення питання щодо розподілу судових витрат.
Верховний Суд у постанові від 19 квітня 2023 року у справі №760/10847/20 зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).
Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржувана ухвала скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В той же час, колегія суддів зауважує, що вимога апеляційної скарги про ухвалення нового рішення задоволенню не підлягає, зважаючи на те, що відповідно до вимог ст.270 ЦПК України додаткове рішення ухвалює суд, що ухвалив рішення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, 

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» - задовольнити частково. 

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 січня 2024 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції (для повторного розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про ухвалення додаткового рішення).

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 травня 2025 року.

Судді: