Справа № 462/832/25                                 Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б. 
Провадження № 33/811/511/25                 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

       13 травня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бандирського Андрія Стефановича на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 18 березня 2025 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. без конфіскації грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок в дохід держави.
Відповідно до постанови, ОСОБА_1 , 27.01.2025 о 14:00 год у м. Львові на пл. Двірцевій, 1 на автомобілі Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів як таксі без наявної ліцензії, чим порушив ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» та ч. 1 ст. 164 КУпАП.
На вказану постанову захисник адвокат Бандирський А.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Залізничного районного суду м. Львова від 18 березня 2025 року, оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.
Наголошує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено яка була вартість послуг з перевезення та не встановлено факту здійснення оплати ОСОБА_1 як водію за послуги перевезення, не встановлено систематичності та регулярності надання таких послуг. Також в протоколі не зазначено обставин вчинення адміністративного правопорушення, а саме скільки пасажирів було перевезено, тривалість правопорушення. Не надано доказів систематичності дій особи, у відношенні якої складено протокол, що є обов`язковою ознакою господарської діяльності та наявність мети отримання прибутку. Відсутні прізвища та адреси свідків, які могли б підтвердити обставини, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення.
Вказує, що з наявних відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 не розпочав рух транспортним засобом як водій разом з пасажирами, які очікували на пл. Двірцевій,1 у м. Львові, а тому адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1 не можна вважати закінченим, що виключає адміністративну відповідальність ОСОБА_1 .
Звертає увагу на те, що відділ державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті не дооформив справу та не зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення № 0003477 від 27.01.2025 дати вчинення адміністративного правопорушення.
Стверджує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення пасажирів в режимі таксі без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без одержання ліцензії на здійснення даного виду діяльності.
У судове засідання апеляційної інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисник адвокат Бандирський А.С., будучи належним чином повідомленими про час та місце проведення апеляційного розгляду не з`явилися. Натомість захисник адвокат Бандирський А.С. подав клопотання про розгляд справи без участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до положень статті 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, згідно ч. 1 ст. 164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди) - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.
Згідно з  ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Також даною нормою Закону визначено документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Відповідно до п.24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, що ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів внутрішнім водним, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.
За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується сукупністю зібраних і перевірених в судовому засіданні доказів, яким суддя місцевого суду дав належну оцінку і навів у постанові. 
Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення № 0003477 від 27.01.2025(а.с.3); фотоматеріалами (а.с.5); відеоматеріалами та іншими матеріалами адміністративної справи.
Що стосується тверджень апелянта про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення пасажирів в режимі таксі без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без одержання ліцензії на здійснення даного виду діяльності, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки такі спростовуються вищенаведеними доказами.
Таким чином, покликання апелянта про те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в діях  ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Твердження апелянта про інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки склад вчиненого адміністративного правопорушення знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу, накладене з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 

постановив:

поновити захиснику адвокату Бандирському Андрію Стефановичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Залізничного районного суду м. Львова від 18 березня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бандирського Андрія Стефановича залишити без задоволення, а постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 18 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                         Л.Я. Гончарук