ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 р.	Справа № 440/9963/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Ральченка І.М. ,
за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2025, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, повний текст складено 21.02.25 по справі № 440/9963/21
          за позовом                             ОСОБА_2  
          до                            Автозаводського відділу у місті Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області ,                            Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області  
          про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ
ОСОБА_3 (попереднє прізвище ОСОБА_4 згідно із свідоцтвом про шлюб від 16.07.2021 серії НОМЕР_1 ) ОСОБА_5 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою від 19.02.2025 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №440/9963/21, в якій просить суд: задовольнити заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 у справі №440/9963/21; за невиконання рішення суду накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; зобов`язати Управління державної міграційної служби України в Полтавській області видати паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2025  заяву ОСОБА_1 від 19.02.2025 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №440/9963/21 повернуто заявнику без розгляду.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; задовольнити заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 у справі №440/9963/21; за невиконання рішення суду накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; зобов`язати Управління державної міграційної служби України в Полтавській області видати паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що повертаючи заяву позивачки від 19.02.2025 без розгляду, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів надсилання до Електронного кабінету відповідача поданих до суду документів. Зауважує, що позивачка відправила заяву в письмовому вигляді, яку Автозаводський відділ у місті Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області отримав 25.02.2025, що підтверджується копією Укрпошти за №3960000308077 від 21.02.2025. Просить розглядати справу без участі заявниці.
Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області подало до суду відзив на апеляційну скаргу позивачки, вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та безпідставними, а ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 у  справі  №440/9963/21  законною  та  обґрунтованою,  прийнятою  з  дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просить суд залишити  апеляційну  скаргу   ОСОБА_1  без  задоволення,  а  ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 у справі № 440/9963/21 без змін.
ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, підтримує вимоги апеляційної скарги у повному обсязі.
Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.
ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримувала доводи апеляційної скарги, просила суд апеляційної інстанції задовольнити вимоги у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Автозаводського районного відділу у м. Кременчуці Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області, в якій, з урахуванням уточнень, просить суд про:  визнання протиправними дій щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки громадянці України ОСОБА_2 відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26.06.1992, та скасування відмови Автозаводського районного відділу у м.Кременчуці Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області, оформленої листом №Г-10/6/5316-21/5316/11-21 від 20.08.2021; зобов`язання Автозаводського районного відділу у м.Кременчуці Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області оформити та видати громадянці України ОСОБА_2 у зв`язку зі зміною прізвища паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26.06.1992, та занесенням в паспорт громадянства України за народженням.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 у справі №440/9963/21, яке набрало законної сили 17.12.2021, адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов`язано Автозаводський районний відділ у м.Кременчуці Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року у зв`язку зі зміною прізвища. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
29.12.2021 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №440/9963/21, в якому визначено: "Зобов`язати Автозаводський районний відділ у м.Кременчуці Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року у зв`язку зі зміною прізвища".
На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 у справі №440/9963/21 Автозаводським районним відділом у м. Кременчуці Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області 03.02.2022 оформлено та видано ОСОБА_1 паспорт громадянина України (серія НОМЕР_2 ) у формі книжечки, що не заперечується сторонами по справі.
ОСОБА_1 вважає, що виданий їй на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 у справі №440/9963/21 паспорт-книжечка не відповідає вимогам рішення суду щодо зобов`язання оформити та видати паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року, що стало підставою для звернення до суду з даною заявою в порядку статті 382 КАС України.
Повертаючи заяву ОСОБА_1 від 19.02.2025 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №440/9963/21 заявнику без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що така заява подана в електронній формі через систему "Електронний суд" та у відповідача наявний Електронний кабінет, проте доказів надсилання до Електронного кабінету відповідача поданих до суду документів заявник не надала.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про повернення без розгляду заяви позивачки, з наступних підстав.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.  Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з вимогами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч.1 ст.372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.
Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано статтями 382 – 382-3 КАС України.
За приписами ч.1 ст.382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст.382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Колегія суддів звертає увагу на те, що застосування статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Відповідно до ч.1 ст.167 КАС України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.
До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Відповідно до ч.2 ст.167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.
Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що правовою підставою для застосування вказаного наслідку у вигляді повернення заяви без розгляду є одночасна сукупність наступних умов: 1) невідповідність поданої заяви вимогами, визначеним у частині першій статті 167 КАС України; 2) неможливість розгляду заяви внаслідок таких недоліків.
Отже, з аналізу вищевказаних приписів слідує, що заява підлягає поверненню заявнику без розгляду, зокрема, у випадку наявності недоліків, які не дають можливості її розглянути.
З матеріалів справи встановлено, що підставою для повернення без розгляду заяви позивачки про встановлення судового контролю слугувало те, що така заява подана в електронній формі через систему "Електронний суд" та у відповідача наявний Електронний кабінет, проте доказів надсилання до Електронного кабінету відповідача поданих до суду документів заявник не надала.
Водночас, суд першої інстанції, повертаючи без розгляду заяву позивачки і зазначаючи про невиконання вимог ч.1 ст.167 КАС України, з метою дотримання справедливого балансу між вимогами процесуального законодавства та забезпечення права на належне виконання судового рішення, не дослідив належним чином тих обставин, яким чином не надання позивачкою доказів направлення заяви іншим учасникам справи перешкоджає розгляду такої заяви у цій справі, що свідчить про формальний підхід суду до вирішення питання щодо розгляду заяви позивача, поданої в порядку статті 382 КАС України.
При цьому, за твердженням позивачки, вона відправила заяву в письмовому вигляді, яку Автозаводський відділ у місті Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області отримав 25.02.2025, що підтверджується копією Укрпошти за №3960000308077 від 21.02.2025.
Суд апеляційної інстанції враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 5 грудня 2018 року (справа №11-989заі18) зазначила, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
З огляду на вищевикладене та враховуючи, що ненадання доказів надсилання до Електронного кабінету відповідача поданих до суду документів, саме по собі не є недоліком, що перешкоджає суду вирішити питання про призначення до розгляду заяви, поданої в порядку ст.382 КАС України, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення такої заяви відповідно до ч.2 ст.167 КАС України.
За цим, доводи апеляційної скарги позивачки про порушення норм процесуального права при винесенні ухвали суду першої інстанції про повернення заяви ОСОБА_1 , поданої відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, приймаються колегією суддів в якості належних.
В апеляційній скарзі позивачка просить: скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; задовольнити заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 у справі №440/9963/21; за невиконання рішення суду накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; зобов`язати Управління державної міграційної служби України в Полтавській області видати паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.
Однак, колегія суддів позбавлена можливості надання оцінки доводам позивачки, викладеним в заяві про встановлення судового контролю, оскільки таку заяву суд першої інстанції не вирішив по суті, а повернув з процесуальних підстав.
За цим, апеляційна скарга позивачки підлягає частковому задоволенню. 
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, при прийнятті ухвали про повернення позовної заяви, дійшов помилкових висновків та порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Згідно з ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу   задовольнити частково.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 по справі № 440/9963/21  скасувати.
Справу № 440/9963/21 направити до Полтавскього окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий    І.М. Ральченко   	
Повний текст постанови складено  14.04.2025 року