КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                   
Справа № 752/18488/16-ц                                  Головуючий у 1 інстанції: Мазур Ю.Ю.
Провадження № 22-ц/824/1415/2025                                Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
03 квітня 2025 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                           Шебуєвої В.А., 
суддів                                   Оніщука М.І., Кафідової О.В.,
секретар                                        Тіткова І.Ю.,
 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 27 травня 2024 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката  виконавчого листа в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
 
в с т а н о в и в:
 
04 березня 2024 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Зазначав, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року в справі у справі № 752/18488/16-ц на його користь з ОСОБА_2 стягнуті грошові кошти у розмірі 153457,20 грн., три відсотки річних у розмірі 767,10 грн. та судовий збір у розмірі 1542,20 грн., а всього 155766,50 грн. На виконання рішення суду 06 липня 2017 року був виданий виконавчий лист № 2/752/1702/17 та 20 липня 2017 року головним державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1. 19 травня 2022 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м.Києві прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. 15 серпня 2022 року він повторно подав виконавчий лист на примусове виконання до ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві. 22 серпня 2022 року державним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання. Оскільки після повторного подання виконавчого листа до ВДВС Голосіївського РУЮ у м.Києві він тимчасово виїхав за кордон, то про хід виконавчого провадження йому вдалося дізнатися лише із спілкування з працівниками виконавчої служби після повернення. Під час перевірки отриманої поштової кореспонденції  виконавчий лист та повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання виявлені не були. Для отримання відомостей про направлення виконавчого листа він звернувся із заявою до ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві. З відповіді ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві вбачається, що державний виконавець виніс повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, але про направлення самого виконавчого листа не згадується. ОСОБА_1 просив видати дублікат виконавчого листа на виконання заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на його користь боргу.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27 травня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката  виконавчого листа відмовлено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про видачу дубліката  виконавчого листа. Посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що він пропустив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання. Суд не врахував положень Закону України «Про виконавче провадження» щодо можливості повторного пред`явлення виконавчого документа після повернення його стягувачеві з підстав, передбачених ст. 37  даного Закону. Також суд не врахував переривання визначених даним Законом строків на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022.
В апеляційній інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.
В судове засідання боржник ОСОБА_2 не з`явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його  відсутність.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року в справі у справі № 752/18488/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 153457,20 грн., три відсотки річних у розмірі 767,10 грн. та судовий збір у розмірі 1542,20 грн., а всього 155766,50 грн.
На виконання вказаного рішення 06 липня 2017 року Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2/752/1702/17, який пред`явлений ОСОБА_1 для примусового виконання до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
На підставі вказаного виконавчого листа 20 липня 2017 року головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження, ВП № НОМЕР_1.
19 травня 2022 року державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі  п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 110).
15 серпня 2022 року ОСОБА_1 повторно подав виконавчий лист на виконання до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
22 серпня 2022 року державним виконавцем керуючись п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» винесено повідомлення № НОМЕР_2 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, що підтверджено листом начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 09 травня 2023 року № 81978 (а.с. 103).
Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для   задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката  виконавчого листа в про стягнення боргу з ОСОБА_2 . 
Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року по справі №2-836/11, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Відмовляючи у видачі дубліката виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився 22 червня 2020 року і ОСОБА_1 не просив його поновити.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають матеріалам справи та суперечать положенням Закону України «Про виконавче провадження».
Як вбачається з матеріалів справи, заочне рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 20 квітня 2017 року в справі у справі № 752/18488/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 153 457,20 грн., трьох відсотків річних у розмірі 767,10 грн. та судового збору у розмірі 1542,20 грн., а всього 155 766,50 грн., набрало законної сили 22 червня 2017 року.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Відтак, виконавчий лист про стягнення боргу з ОСОБА_2 міг бути пред`явлений до примусового виконання до 22 червня 2020 року.
  ОСОБА_1 реалізував своє право на пред`явлення виконавчого листа на примусове виконання та 20 липня 2017 року подав його до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
20 липня 2017 року головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа, ВП № НОМЕР_1.
19 травня 2022 року державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі   п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до  ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.
Також пп. 4 п. 10.2. Розділу XIII Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про закінчення строку на пред`явлення виданого 06 липня 2017 року Голосіївським районним судом м. Києва  виконавчого листа № 2/752/1702/17 в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
Також, як було зазначено в листі начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 09 травня 2023 року № 81978, 15 серпня 2022 року,   ОСОБА_1 повторно подав вказаний виконавчий лист на виконання до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 22 серпня 2022 року державним виконавцем керуючись п.6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» винесено повідомлення № НОМЕР_2 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання.
Стягувач ОСОБА_1 вказував, що вказане повідомлення державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) і виданий 06 липня 2017 року Голосіївським районним судом м. Києва  виконавчий лист № 2/752/1702/17 він не отримував.  В матеріалах справи відсутні докази на спростування вказаних доводів ОСОБА_1 .
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Помилкова  ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 27 травня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви  ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 27 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката  виконавчого листа в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.
Видати ОСОБА_1 дублікат виданого 06 липня 2017 року Голосіївським районним судом м. Києва  виконавчого листа № 2/752/1702/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  грошових кошти у розмірі 153 457,20 грн., трьох відсотків річних у розмірі 767,10 грн. та судового збору у розмірі 1542,20 грн., а всього 155 766,50 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Повне судове рішення складено 07  квітня 2025 року. 

Суддя-доповідач                                                     Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                               Оніщук М.І.
 
                                                                                 Кафідова О.В.