Справа № 125/1171/23
Провадження № 22-ц/801/20/2025
Категорія: 10
Головуючий у суді 1-ї інстанції Салдан  Ю. О.
Доповідач:Панасюк О. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року	Справа № 125/1171/23	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),
суддів Ковальчука О. В., Сала Т. Б.,
з участю секретаря судового засідання Куленко О. В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нива», про поділ майна подружжя за апеляційною скаргою представниці ОСОБА_1 – адвокатки Ткачук В. В. на заочне рішення Барського районного суду Вінницької області у складі судді Салдан Ю. О. від 27 листопада 2023 року,

в с т а н о в и в:

19 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду цим позовом, за яким, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просила: визнати майно, а саме житловий будинок з належними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 258 390, 00 грн та частку в статутному капіталі в розмірі 10 % юридичної особи – Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «НИВА» (код ЄДРПОУ 30804475, що розташоване за адресою: 23060, Вінницька область, Барський (Жмеринський) район, с. Мар`янівка, вул. Миру, 23) (далі СТОВ «НИВА») спільною сумісною власністю подружжя; визнати за нею право власності на частку цього житлового будинку; стягнути з ОСОБА_2 на її користь частину вартості десятивідсоткової частки ринкової вартості майна підприємства СТОВ «НИВА» станом на 22 червня 2023 року з урахуванням активів, майна та зобов`язань; визнати за ОСОБА_2 право власності на частку житлового будинку.
Покликалася на те, що під час шлюбу з ОСОБА_2 , з яким продовжує проживати як подружжя, набули спільне майно. Вона бажає поділу цього майна, але в позасудовому порядку вони не домовились.
Заочним рішенням Барського районного суду Вінницької області від 27 листопада 2023 року у позові відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що після детального аналізу усіх аргументів сторін на тлі розвитку правничого протистояння між подружжям Слободянюків і СТОВ «НИВА» в особі директора Ільюшка О. В., який одночасно є і учасником товариства, (йдеться про господарський спір у справі № 902/567/21 і звернення до Мін`юсту за оскарженням реєстраційних дій) стало очевидно, що учасники цивільних відносин (подружжя, яке перебуває у чинному шлюбі і проживає разом) «вжили право на зло», оскільки цивільно-правовий інструментарій (позов про визнання права на частку в статутному капіталі і частку в нерухомості) використовувався позивачкою за погодженням із відповідачем для підтвердження права власності на частку у статутному капіталі в обхід вирішення господарського спору, а вимога щодо поділу житлового будинку була заявлена формально з метою надання легітимного вигляду позову в цілому.
В апеляційній скарзі представниця ОСОБА_1 – адвокат Ткачук В. В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просила скасувати рішення суду і ухвалити нове про задоволення позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги покликалась на ті ж обставини, що і у позовній заяві.
СТОВ «НИВА» подало відзив на апеляційну скаргу, за яким просило залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що ухвалене з дотриманням норм процесуального права, відповідно до фактичних обставин справи, встановлених на їх підставі правовідносин сторін та норм матеріального права, якими вони регулюються.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Частинами першою – четвертою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд установив, що з 18 листопада 1984 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі.
На час розгляду справи і ухвалення рішення шлюб не припинений, сторони продовжують спільно проживати. 
Право власності на житловий будинок з належними будівлями та спорудами, загальною площею 106 кв. м, житловою площею 59,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Володіївецької сільської ради Барського району Вінницької області від 08 липня 2010 року. 
Згідно з даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12 червня 2023 року засновниками (учасниками) СТОВ «НИВА» є: ОСОБА_3 з розміром частки 6660,00 грн і ОСОБА_2 з розміром частки 740,00 грн.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26 травня 2023 року у справі № 902/567/21 визнано недійсним договір міни, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. за реєстровим № 2579 від 23 квітня 2021 року; визнано недійсним акт приймання-передачі частки у статутному капіталі СТОВ «НИВА» від 23 квітня 2021 року, складений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про передачу прав на частку в статутному капіталі СТОВ «НИВА» в розмірі 10 %, на підставі якого проведено реєстраційну дію (запис) від 29 квітня 2021 року № 1001471070011000603 державним реєстратором Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області Цимбал О. В.; скасовано в Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію (запис) від 29 квітня 2021 року № 1001471070011000603: зміни складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи або інформації про засновників, здійснену державним реєстратором Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області Цимбал О. В.
08 червня 2023 року державним реєстратором були внесені зміни до Державного реєстру щодо скасування реєстраційної дії, що відображено у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованому 12 червня 2023 року.
Завданням цивільного судочинства, яким повинні керуватися суд і усі учасниками процесу і яке превалює над будь-якими іншими міркуванням в судовому процесі є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частини перша, друга статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 69 Сімейного кодексу України (далі СК України) дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений (частина 2 статті 69 Сімейного кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Суд першої інстанції правильно виснував, що питання поділу майна подружжя вирішується судом у разі наявності між подружжям спору про його поділ.
Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
За змістом частин другої, третьої статті 13 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.
Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Установивши, що жодні факти цієї справи не свідчать про існування реального правового спору у позивачки із її чоловіком щодо майна подружжя, у позовній заяві немає обґрунтування наявності такого спору і неможливості його вирішення у позасудового порядку, а міститься лише формальне посилання на те, що подружжя має передбачене сімейним законодавством право на поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, відповідач жодного інтересу до судового процесу не виявив, відзиву на позов не подав, а весь процес у цій справі полягав у судовому змаганні між ОСОБА_1  в особі її представників, які доводили суду, що ОСОБА_2  є учасником СТОВ «НИВА» і є власником частки у статутному капіталі СТОВ «НИВА», і представником СТОВ «НИВА», який доводив протилежне, при чому представники позивачки надавали суду ті ж докази і представляли ті ж аргументи стосовно вказаних обставин, які оцінювалися судом у господарській справі № 902/567/21, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що між позивачем ОСОБА_1 , з однієї сторони, і СТОВ «НИВА» та учасником цього товариства ОСОБА_3 , з іншої сторони, існує корпоративний спір щодо права власності на частку у статутному капіталі товариства, який підлягає розгляду у порядку господарського судочинства, а позивачка, в обхід вирішення господарського спору у встановленому законом порядку, фактично намагалася отримати судове рішення про підтвердження права власності ОСОБА_2 на частку у статутному капіталі СТОВ «НИВА».
Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що хід провадження у справі свідчить про погоджені дії подружжя щодо подачі цього позову саме з метою використання цивільно-правового інструментарію, який призначений для вирішення реального спору щодо права власності на майно подружжя, задля отримання судового рішення про підтвердження права власності ОСОБА_2 на частку у статутному капіталі СТОВ «НИВА» без залучення товариства.
Тобто оскільки позов заявлено не з метою реального вирішення спору між подружжям про поділ спільного сумісного майна, а для установлення судовим рішенням у цій справі певних фактів, які можуть буди використані при вирішенні корпоративного спору між ОСОБА_2 , СТОВ «НИВА» та його учасником ОСОБА_3 , то цей позов не може бути задоволений, тому що таке задоволення суперечитиме основному завданню цивільного судочинства – справедливому, неупередженому та своєчасному розгляду і вирішенню цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, яким зобов`язані керуватися не лише суд, а й усі учасники процесу і яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша, друга статті 2 ЦПК України).
Суд першої інстанції у цій справі застосував релевантну практику Верховного Суду, зокрема висловлену у постанові від 11 серпня 2021 року у справі №723/826/19, від 06 березня 2019 року у справі № 317/3272/16-ц, від 22 жовтня 2018 року у справі № 654/1528/17 та від 03 квітня 2019 року у справі № 726/831/15-ц.
Про те, що цей позов заявлено саме з метою отримання преюдиційного рішення для вирішення корпоративного спору щодо участі ОСОБА_2 в СТОВ «НИВА», зокрема наявності у нього права на 10 % статутного капіталу у товаристві свідчить і зміст апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яка у своїй переважній частині стосується саме наявності у ОСОБА_2 права на цю частку у статутному капіталі СТОВ «НИВА». Обставин, які б вказували на наявність спору між подружжям ОСОБА_5 щодо поділу спільного майна (обґрунтування необхідності виділення ідеальної частки у праві власності на житловий будинок, без реального виділення відповідної цій частці його частини позивачці, зокрема через неможливість подальшого його спільного використання, дії відповідача ОСОБА_2 , які вказують на заперечення / невизнання ним права спільної сумісної власності на будинок ОСОБА_1 тощо) вона не містить.
Більше того за клопотанням представника СТОВ «НИВА» ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 березня 2024 року провадження у цій справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/17666/23. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 11 січня 2024 року, яким задоволено позов  ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державний реєстратор відділу «Центр надання адміністративних послуг та Державної реєстрації» виконавчого комітету Гайсинської міської ради Вінницької області Богачук В. Д., СТОВ «НИВА», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення (витребування) частки в статутному капіталі, залишено без змін. 
Тобто судовим рішенням, яке набрало законної сили, установлено відсутність у ОСОБА_2 права на частку у статутному капіталі СТОВ «НИВА», але ОСОБА_1 продовжила наполягати на своїх вимогах і просила зупинити апеляційне провадження у цій справі до вирішення Господарським судом Вінницької області справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , СТОВ «НИВА» про визнання недійсними рішень та витребування частки.
Це вчергове підтверджує відсутність реального спору між подружжям ОСОБА_5 щодо поділу спільного сумісного майна і використання цивільно-правового інстументарію задля вирішення спору, який законом віднесено до господарського судочинства. 
Таким чином доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, що тягнуть за собою скасування або зміну рішення суду. 
       Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381 – 383 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

       Апеляційну скаргу представниці ОСОБА_1 – адвокатки Ткачук В. В. залишити без задоволення, а заочне рішення Барського районного суду Вінницької області від 27 листопада 2023 року – без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       (Повний текст судового рішення виготовлено 22 травня 2025 року).

       Головуючий                                                        О. С. Панасюк

       Судді:                                                                О. В. Ковальчук

                                                                       Т. Б. Сало