ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 травня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/29549/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Коршуна А.О., Чепурнова Д.В.,     
  
          розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2024 в адміністративній справі №160/29549/23 за позовом ОСОБА_1 до Національної Гвардії України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,- 

                                                        ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Національної Гвардії України, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Національної Гвардії України №55 від 16.10.2023 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 був виданий наказ № 55 відповідно до якого ОСОБА_1 перевели до Військової частини НОМЕР_1 як добровольця, хоча жодних волевиявлень у позивача не було. Вважає, що законних підстав для переведення (переміщення) позивача у відповідача не було. На підставі викладеного, вважає наказ протиправним, тому просить суд задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2024 в адміністративній справі №160/29549/23 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Національної Гвардії України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу - відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позов повністю.
У відзиві на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_3 заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.
Згідно із частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Третього апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.
Відповідно до статті 311 КАС України призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що що ОСОБА_1 проходив службу за призовом під час мобілізації у Військовій частині НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 на посаді кулеметника 2 відділення 1 стрілецького взводу 19 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону.
До складу ІНФОРМАЦІЯ_4 входить, зокрема, Військова частина НОМЕР_1 .
У січні 2023 року Військову частину НОМЕР_1 було реформовано у бригаду Гвардії наступу « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що також розшифровується як «бригада утилізації російських військових». Основним завданням зазначеного підрозділу є звільнення тимчасово окупованих територій на Луганському напрямку.
У зв`язку з розширенням штатів та з метою підтримання зазначеного підрозділу у постійній бойовій готовності виникла необхідність у його доукомплектуванні особовим складом.
З метою доукомплектування особовим складом Військову частину НОМЕР_1 (бригаду Гвардії наступу « ІНФОРМАЦІЯ_5 ») командуванням Північного Київського територіальної » управління Національної гвардії України було надіслано розпорядження від 16.10.2023 року № 1/7/1-9145 надати уточненні дані відібраних для переводу військовослужбовців у кількості близько 160 осіб, у тому числі і на солдата ОСОБА_1 .
Того ж дня до ІНФОРМАЦІЯ_6 з Військової частини НОМЕР_2 надійшли вище запитувані відомості (вхідна телеграма від 16.10.2023 року №17821).
16.10.2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 було видано наказ від 16.10.2023 року № 55 щодо переміщення військовослужбовців Військової частини НОМЕР_2 , у тому числі і солдата ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 23.10.2023 року № 303 мтд солдат ОСОБА_2 був виключений із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення та переведений до Військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2023 року № 316 солдат ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та поставлений на всі види забезпечення.
Згідно з наказом Військової частини НОМЕР_1 від 25.10.2023 року №317 позивач приступив до виконання обов`язків за посадою стрільця 2-го відділення 3-го стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) (ВОС-100915П), призначеного на цю посаду наказом командира Військової частини  від 23.10.2023 року №96 о/с, що було відображено в наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 25.10.2023 року № 317.
Як вказує відповідач, 09.11.2023 року солдат ОСОБА_1 самовільно залишив Військову частину НОМЕР_1 . Про дану подію було негайно повідомлено до ДБР та прокуратури.
За даним фактом Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві 1 лютого 2024 року зареєстровано кримінальне провадження №62024100130000108 за скоєння злочину передбаченого ст. 407 КК України.
У зв`язку з самовільним залишенням частини наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.11.2023 року № 337 солдата ОСОБА_1 було виключено із усіх видів забезпечення.
На протязі більш як двох місяців позивач переховувався, тому наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2024 року № 50 солдата ОСОБА_1 було увільнено від займаних посад.
На даний час ОСОБА_1 продовжує переховуватися та рахується особою, яка самовільно залишила частину.
Позивач, не погодившись із оскаржуваним наказом від 16.10.2023 року № 55 щодо переміщення його до Військової частини НОМЕР_1 , вважаючи його протиправними та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
За змістом статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Частиною 14 ст. 2 вказаного Закону передбачено, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі регулюється визначений Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення).
Відповідно до абзацу другого пункту 257 Положення, для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Відповідно до ст.1 Закону України Про оборону України, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно з ч. ч. 5, 7 ст. 6 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, військові посади, передбачені штатами воєнного часу, при переведенні Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати воєнного часу підлягають заміщенню резервістами або іншими військовозобов`язаними в порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, а в Службі безпеки України та Службі зовнішньої розвідки України - в порядку, визначеному їх керівниками.
Порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.
Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, період дії воєнного стану або дії рішення про мобілізацію (крім цільової) є особливим періодом, який передбачає перехід Збройних Сил України та інших військових формувань на штати воєнного стану, які передбачають заміщення воєнних посад.
Таким чином, оскільки переведення позивача відбулося в період дії воєнного стану, то враховуючи вимоги п.257 Положення, його згода на таке переведення не була потрібна, враховуючи і те, що позивач не відноситься до випадків, при яких, у відповідності до п.112 Положення, для переміщення на нове місце військової служби необхідна згода військовослужбовця.
З цих підстав суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необгрунтованість позиції позивача щодо порушення порядку його переведення в іншу військову частині без отримання його згоди.
Таким чином, підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання протиправним та скасування наказу Національної Гвардії України №55 від 16.10.2023 року.
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

                                                            ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2024 в адміністративній справі №160/29549/23- без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов