ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року	Львів	Справа № 460/10506/24 пров. № А/857/8948/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Курильця А.Р., Мікули О.І., 
за участю секретаря                    Березюка Д.О.,
представника апелянта           Цибака О.В.,
представниці відповідача       Форет М.Я.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Селищанський гранітний кар`єр» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року (ухвалене головуючим – суддею Нор У.М. у м. Рівне) у справі № 460/10506/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Селищанський гранітний кар`єр» до Головного управління ДПС у Рівненській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,  

                                                         ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 03.07.2024 №9722/17000406.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що на підставі акту камеральної перевірки №8105/Ж5/17-00-04-06/14338719 від  28.05.2024 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №9722/17000406 від 03.07.2024, яким до ТОВ «Селищанський гранітний кар`єр»  застосовано штраф у розмірі 288183,68 грн за несвоєчасну оплату орендної плати з юридичних осіб. Зазначає, що штрафну санкцію нараховано податковим органом без врахування норм законодавства і фактичних обставин. Вказує, що несвоєчасна оплата орендної плати з юридичних осіб мала місце з незалежних від платника податку обставин, як-то: неможливість виконувати податкові зобов`язання внаслідок повномасштабного вторгнення рф, призупинення трудових відносин з працівниками, участь позивача як кредитора в банкрутстві третьої особи, нестабільне фінансове становище. Також посилається на запровадження з 01.03.2020 карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби, внаслідок чого з врахуванням п.52-1 1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі – ПК України) штрафні санкції не можуть бути застосовані до позивача. Зауважує, що Законом України №2260-ІХ від 12.05.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» встановлено, що у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності , передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні (пп.69.1 п.69.1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України). Вказані норми діяли одночасно як на час проведення перевірки, так і на час прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення. Наголошує, що норма пп. 69.2 підрозд.10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України Законом України  №3219-ІХ від 30.06.2023 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період воєнного стану» є виключеною, відтак такі зміни були чинними на час проведення перевірки та прийняття податкового повідомлення-рішення, та не підлягала застосуванню контролюючим органом. Наголошує, що застосуванню підлягають саме ті норми права, які є чинними на момент прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення. Вказує, що застосування до платника податку штрафних санкцій є порушенням принципу стабільності, що передбачений пп.4.1.9 п.4.1 ст.4 ПК України. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 в задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що посилання платника на неможливість своєчасної сплати узгодженого зобов`язання по орендній платі з юридичних осіб внаслідок тимчасового припинення діяльності через початок повномасштабного вторгнення рф в Україну та наявність збитків під час провадження господарської діяльності не підтверджено наявними у справі доказами. Позивачем не надано документів, які підтверджують неможливість ТОВ «Селищанський грантіний кар`єр» своєчасно здійснити плату узгоджених податкових зобов`язань за 2023 та 2024 роки, з яких було б можливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між обставиною непереборної сили (форс-мажорною обставиною), що сталася в результаті збройної агресії рф, безпосереднім впливом такої обставини саме на позивача та можливістю виконання ним податкового обов`язку станом на дату, на яку припадає граничний термін виконання такого обов`язку
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким задовольнити позов.
Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що самого лише твердження про самостійне визначення платником суми податкового зобов`язання, а також його обізнаність зі строками сплати такого зобов`язання, недостатньо для однозначного висновку про наявність в діях платника вини щодо вчинення податкового правопорушення. Окрім цього, контролюючим органом не встановлено на підставі відповідних документів наявність можливості позивачем сплатити податкове зобов`язання, що були предметом перевірки згідно Акта перевірки, що могло б бути підставою для висновку про можливість виконання податкових обов`язків.
Вказує, що у ТОВ «Селищанський гранітний кар`єр» виникла значна затримка по виконанню податкових зобов`язань у зв`язку з тимчасовим припиненням діяльності через початок повномасштабного вторгнення і безпосередньої близькості с. Селища до республіки білорусь, з території якої відбувся напад російської федерації, велись обстріли, до с. Селище з території білорусь досягає балістичне озброєння, особлива частота повітряних тривог, що спричинило відмову працівників виконувати роботу на підприємстві у зв`язку з переїздом на більш безпечну територію, відмову підрядників та інших контрагентів надавати послуги й виконувати роботу в місцевості, наближеній до агресора. Крім того, сутність діяльності видобутку граніту полягає зокрема у здійсненні вибухових робіт у визначеному місці, що є наближеним до кордону.
Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.
В судовому засіданні представниця відповідача, заперечила проти задоволення апеляційної скарги та надала пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції — скасувати, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що ГУ ДПС у Рівненській області проведено камеральну перевірку ТОВ «Селищанський гранітний кар`єр» щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з плати за землю (орендна плата з юридичних осіб), за результатами якої складено акт №8105/Ж5/17-00-04-06/14338719 від 28.05.2024.
Перевіркою встановлено, по позивач на порушення вимог п.287.3 ст.287 ПК України допущено несвоєчасне погашення узгодженої суми податкового зобов`язання, задекларованого у звітних податкових деклараціях з плати за землю за 2023 рік № 9025313270 від 15.02.2023 та за 2024 рік №9027712658 від 14.02.2024, із затримкою від 21 до 200 календарних днів.
Так, за граничним терміном сплати 30.08.2023 фактична оплата здійснена 04.12.2023, кількість днів затримки – 96, сума податкового зобов`язання – 195388,11 грн; за граничним терміном сплати 31.07.2023 фактична оплата здійснена 04.12.2023, кількість днів затримки – 126, сума податкового зобов`язання – 183628,17 грн; за граничним терміном сплати 30.10.2023 фактична оплата здійснена 04.04.2024, кількість днів затримки – 157, сума податкового зобов`язання – 25439,63 грн; за граничним терміном сплати 30.10.2023 фактична оплата здійснена 28.03.2024, кількість днів затримки – 150, сума податкового зобов`язання – 734,50 грн.; за граничним терміном сплати 30.10.2023 фактична оплата здійснена 27.03.2024, кількість днів затримки – 149, сума податкового зобов`язання – 564,21 грн; за граничним терміном сплати 30.10.2023 фактична оплата здійснена 23.04.2024, кількість днів затримки – 176, сума податкового зобов`язання – 150000,00 грн; за граничним терміном сплати 02.01.2024 фактична оплата здійснена 17.05.2024, кількість днів затримки – 136, сума податкового зобов`язання – 284353,45 грн; за граничним терміном сплати 30.10.2023 фактична оплата здійснена 17.05.2024, кількість днів затримки – 200, сума податкового зобов`язання – 141254,26 грн.; за граничним терміном сплати 30.11.2023 фактична оплата здійснена 17.05.2024, кількість днів затримки – 169, сума податкового зобов`язання – 353300,53 грн; за граничним терміном сплати 30.01.2024 фактична оплата здійснена 20.05.2024, кількість днів затримки – 111, сума податкового зобов`язання – 353300,53 грн; за граничним терміном сплати 02.01.2024 фактична оплата здійснена 20.05.2024, кількість днів затримки – 139, сума податкового зобов`язання – 68947,08 грн; за граничним терміном сплати 30.10.2023 фактична оплата здійснена 02.02.2024, кількість днів затримки – 95, сума податкового зобов`язання – 35307,93 грн; за граничним терміном сплати 02.10.2023 фактична оплата здійснена 02.02.2024, кількість днів затримки – 123, сума податкового зобов`язання – 161321,15 грн; за граничним терміном сплати 30.04.2024 фактична оплата здійснена 21.05.2024, кількість днів затримки – 21, сума податкового зобов`язання – 371318,86 грн; за граничним терміном сплати 01.03.2024 фактична оплата здійснена 20.05.2024, кількість днів затримки – 80, сума податкового зобов`язання – 75498,28 грн; за граничним терміном сплати 01.03.2024 фактична оплата здійснена 21.05.2024, кількість днів затримки – 81, сума податкового зобов`язання – 295820,58 грн; за граничним терміном сплати 01.04.2024 фактична оплата здійснена 21.05.2024, кількість днів затримки – 50, сума податкового зобов`язання – 371318,86 грн.
За результатами розгляду матеріалів перевірки  відповідачем прийнято податкове  повідомлення-рішення №9722/17000406 від 03.07.2024 про застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з орендної плати з юридичних осіб в сумі 288183, 68 грн.
Вважаючи, спірне податкове повідомлення – рішення протиправним, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Приписами пп.пп.16.1.2, 16.1.3, 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до положень пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Приписами ст. 75 ПК України передбачено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні».
За приписами п. 76.1 ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Пунктом 287.3. статті 287 ПК України визначено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. З урахуванням викладеного, в період існування спірних правовідносин Податкового кодексу України закріплений обов`язок платників податку на додану вартість забезпечити своєчасну реєстрацію податкових накладних в «Єдиному реєстрі податкових накладних».
Пункт 124.1 статті 124 ПК України встановлює, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Якщо зарахування коштів з електронного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в оплату узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеного в уточнюючому розрахунку до податкової декларації, здійснюється на наступний операційний день, штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.
Так, 18.03.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 № 533- IX (далі - Закон № 533-IX).
У зв`язку із набранням чинності Закону №533-ІХ (з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) «від 30.03.2020 № 540-IX та Закону України від 13.05.2020 № 591-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» підрозділ 10 розділу XX Перехідні положення ПК України доповнений пунктом 52-1 такого змісту:
За порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за:
порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії;
відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу;
порушення вимог законодавства в частині:
обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;
цільового використання пального, спирту етилового платниками податків;
обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;
здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;
здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку;
порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.
Протягом періоду з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.
Колегія судді зазначає, що пункт 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України містив чітку вказівку на темпоральний критерій незастосування штрафних санкцій за вчиненні відповідні порушення: з 1 березня 2020 року і по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину.
Отже, законодавець шляхом внесення змін до ПК України запровадив мораторій на застосування штрафних санкцій, у тому числі за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у відповідний період.
Так, карантин Кабінет Міністрів України установив на підставі постанови від 11.03.2020 № 211 з 12.03.2020.
Постановою від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» Кабінет Міністрів України відмінив з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Водночас до завершення карантину Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введений воєнний стан, який на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжувався та станом на час розгляду справи триває.
З метою реалізації необхідних заходів щодо підтримки військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу російської федерації та забезпечення прав і обов`язків платників податків Верховна Рада прийняла Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» від 03.03.2022 №2118-IX, який набрав чинності 07.03.2022 (далі - Закон № 2118-IX).
Законом №2118-IX підрозділ 10 розділу XX Перехідні положення ПК України доповнений пунктом 69, яким установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.
Зокрема, підпунктами 69.1, 69.9 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України визначено, що у випадку відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.
Для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Законом № 2142-IX від 24.03.2022 внесено зміни у підпункт 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України, а саме слова «трьох місяців» замінено словами «шести місяців».
В подальшому Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12.05.2022 № 2260-IX (далі - Закон № 2260-IX).
У зв`язку із набранням чинності 27.05.2022  Закону № 2260-IX підпункт 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України викладено у такій редакції:
У разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.
Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року, подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року.
Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відтак, з набранням чинності Законом № 2260-IX передбачене підпунктом 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України звільнення від відповідальності поставлене в залежність від підтвердження у визначеному законодавством порядку можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язку, зокрема щодо плати за землю.
Закон № 2260-IX підпункт 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України доповнив положеннями, відповідно до яких у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються.
Відтак, з 27.05.2022 припинили застосовуватися положення законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, які поширювалися на правовідносини, що врегульовувались пунктом 52-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України, однак звільнення від відповідальності поставлене в залежність від підтвердження у визначеному законодавством порядку можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язку.
Згідно пояснень представника апелянта, які підтверджуються матеріалами справи, у ТОВ «Селищанський гранітний кар`єр» виникла значна затримка по виконанню податкових зобов`язань у зв`язку з тимчасовим припиненням діяльності через початок повномасштабного вторгнення і безпосередньої близькості с. Селища до республіки білорусь, з території якої відбувся напад російської федерації, велись обстріли, до с. Селище з території білорусь досягає балістичне озброєння, особлива частота повітряних тривог, що спричинило відмову працівників виконувати роботу на підприємстві у зв`язку з переїздом на більш безпечну територію, відмову підрядників та інших контрагентів надавати послуги й виконувати роботу в місцевості, наближеній до агресора. Крім того, сутність діяльності видобутку граніту полягає зокрема у здійсненні вибухових робіт у визначеному місці, що є наближеним до кордону.
Заявник фактично здійснює свою господарську діяльність наближено до українсько-білоруського кордону (менше 50 км. до кордону).
Враховуючи наведені вище обставини, позивач видав Наказ № 64-к від 19.04.2022 про призупинення трудових відносин зі своїми працівниками, внаслідок чого було повністю призупинено роботу позивача. Відповідно до цього наказу, дію трудових договорів було призупинено до моменту відновлення можливості виконувати роботу платником податків, але не пізніше припинення або скасування воєнного стану .
Внаслідок таких обставин позивач фактично не здійснював господарської діяльності, що призвело до негативних економічних наслідків – значного зниження дохідності останнього і мінімізації прибутків (копія звіту про сукупний дохід юридичної особи за перші 9 місяців 2023 року з квитанцією про скерування до уповноваженого органу – додана до матеріалів справи).
Крім цього, апелянт звертає увагу на від`ємне сальдо дохідності та наявність збитку.
Колегія суддів також встановила, що у вказаному звіті зазначено аналогічні показники за попередній звітний період – тобто за 2022 рік, які теж вказують на відсутність дохідності підприємства у цей період, а тому була відсутня фактична можливість сплачувати податки та збори.
Так, згідно зі звітом про фінансові результати за 9 місяців 2023 року ТОВ «Селищанський гранітний кар`єр» отримало дохід у розмірі 25 856 000 гривень, але витрати понесені в розмірі 38 372 000 гривень, у зв`язку з чим за 9 місяців встановлено збиток: 12317000 грн. Цей же звіт вказує збиток за 2022 рік в розмірі 6240000 грн.
Що стосується сплати поточних податкових зобов`язань після червня 2023 року (до березня 2024 року включно), то такі, відповідно, погашались ТОВ «Селищанський гранітний кар`єр» враховуючи економічні можливості та в порядку черговості після сплати попередніх зобов`язань, які виникли з лютого 2022 року по червень 2023 року.
Відтак, враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що у позивача були об`єктивні обставини, що не залежали від його волі, щодо можливості виконання платником податків обов`язку.
Разом з цим, слід відмітити, що суд першої інстанції вірно зазначив, що матеріали справи не містять доказів звернення ТОВ «Селищанський гранітний кар`єр» до ГУ ДПС у Рівненській області із заявою про неможливість виконання позивачем податкових обов`язків чи долучення сертифікату торгово-промислової палати про засвідчення форс-мажорних обставин.
Однак, ст. 112 ПК України визначає загальні умови притягнення до фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Зокрема, останньою установлено, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом (пункт 112.1). Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності (пункт 112.2).
Так, відповідачем було винесено оспорюване податкове повідомлення рішення саме на підставі камеральної перевірки, результати якої були оформлені згідно Акту камеральної перевірки.
Як згадувалось вище, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення (п. 76.1 статті 76 ПК України).
Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, якщо йде мова про платника податків, яких стосується оспорюване податкове повідомлення рішення (пп. 75.1.1. ст. 75 ПК України).
Згідно положень цієї статті, камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. 
Таким чином, предметом камеральної перевірки є саме документи, які подаються платником податків до контролюючого органу, відтак така перевірка не враховує та не може врахувати причин несвоєчасно подання чи неподання відповідних документів, причин несвоєчасної сплати відповідних сум податку чи причин невиконання інших податкових зобов`язань, а відтак встановлення вини позивача – є неможливим.
З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції не вбачає можливим установлення в межах камеральної перевірки обставин, що свідчать про винність та умисність діянь платника податків, оскільки згідно з пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях, та даних відповідних електронних систем, які об`єктивно не можуть підтвердити чи спростувати розумність, добросовісність і належну обачність платника податків, що є необхідним для встановлення його вини.
Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи наведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, поділяє доводи апелянта, щодо недоведеності його винних дій, що є достатньою підставою для визнання неправомірності нарахування позивачу штрафу від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання, а тому оскаржуване податкове повідомлення- рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Такої позиції дотримується зокрема Верховний Суд в поставі від 03.08.2023 року у справі № 520/22505/21.
Крім цього, у своїй постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, залишивши без змін рішення судів попередніх інстанцій, зазначив, що сертифікат торгово- промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.
Колегія суддів звертає увагу й на те, що самого лише твердження про самостійне визначення платником суми податкового зобов`язання, а також його обізнаність зі строками сплати такого зобов`язання, недостатньо для однозначного висновку про наявність в діях платника вини щодо вчинення податкового правопорушення, без аналізу всіх обставин, що стали причиною такого правопорушення.
Ба більше, контролюючим органом не встановлено на підставі відповідних документів наявність можливостей позивачем сплатити податкове зобов`язання, що були предметом перевірки згідно Акта перевірки, що могло б бути підставою для висновку про можливість виконання податкових обов`язків.
Варто зазначити, що сам по собі факт несвоєчасної сплати грошового зобов`язання не свідчить про винне недотримання позивачем правил та норм ПК України та невжиття відповідних заходів в цій частині.
Так, під час апеляційного розгляду справи судом встановлено та представником відповідача не спростовано, що грошові зобов`язання погашаються ТОВ «Селищанський гранітний кар`єр» враховуючи економічні можливості та в порядку черговості після сплати попередніх зобов`язань.
Таким чином, можна стверджувати, що позивач жодним чином не мав на меті ухилитись від сплати податкових зобов`язань.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності та фактів які мали місце, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, щодо відмови в задоволенні позову ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права та не відповідають встановленим обставинам справи.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як підтверджується матеріалами справи, позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 2422, 40 грн згідно платіжної інструкції № 1218 від 09.09.2024 та за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 3633, 60 грн згідно платіжної інструкції № 1939 від 28.02.2025, а отже, такі судові витрати підлягають до відшкодування на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Селищанський гранітний кар`єр» задовольнити.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року у справі № 460/10506/24 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 03 липня 2024 року № 9722/17000406 про накладення штрафних санкцій у розмірі 288183 (двісті вісімдесят вісім тисяч сто вісімдесят три) грн 68 копійок.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області (код ЄДРПОУ - 44070166) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Селищанський гранітний кар`єр» (код ЄДРПОУ - 14338719) судові витрати в розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень 79 копійок сплаченого судового збору.  
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено  26 травня 2025 року