Справа №758/5118/13-ц
Апеляційне провадження №22-ц/824/70/2025

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
17 квітня 2025 року                                                                                                 місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого судді                Журби С.О., 
суддів                                     Писаної Т.О., Приходька К.П., 
за участю секретаря             Павлової В.В.,
 
розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 09 вересня 2013 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит -Капітал» до ОСОБА_2 , приватного підприємства «Диво меблі», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У квітні 2013 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , приватного підприємства «Диво меблі», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги мотивував тим, що 24 січня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № BL1570. Відповідно до умов Кредитного договору позивач надав відповідачу-1 на підставі кредитної заявки кредит у розмірі 105 000 грн. строком до 31.12.2008 року, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використати, повернути позивачу суму отриманого кредиту та сплатити плату за користування кредитом. У якості забезпечення вимог кредитора 24 січня 2008 року було укладено договір поруки № BL1570-П1 між позивачем та ПП «Диво меблі», відповідно до якого останній поручився відповідати за належне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № BL1570. 
11 серпня 2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № BL1570/1, згідно якого позивач надає позичальнику на підставі кредитної заявки кредит у розмірі 108 745 грн. 48 коп. строком до 01.09.2016 року. Зазначав, що 11 серпня 2009 року між Банком та ПП «Диво меблі», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 укладено договори поруки № BL1570/1-П3, № BL1570/1-П1, № BL1570/1-П2, за якими останні поручилися відповідати за належне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № BL1570/1. Вказує на те, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, а відповідачі взяті на себе зобов`язання  не виконали.
На підставі наведеного, просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ПП «Диво меблі», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» суму грошових коштів у розмірі 185 701 грн. 65 коп., в тому числі: 108 745 грн. 48 коп. - заборгованість по сумі кредиту; 67 601 грн. 68 коп. - заборгованість по відсоткам; 9 354 грн. 49 коп. - заборгованість по пені;
Заочним рішенням Подільського районного суду м Києва від 09 вересня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Диво меблі», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 185 701, 65 грн заборгованість за кредитним договором.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
15 лютого 2024 року на адресу суду від товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» надійшла заява про заміну сторони у судовому провадженні.
04 квітня 2024 року від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду надійшло пояснення.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 червня 2024 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задоволено. Замінено ПАТ «Універсал Банк» в порядку процесуального правонаступництва на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»
30 липня 2024 року на адресу суду від апелянта надійшло клопотання про витребування документів, клопотання про витребування оригіналів договорів від товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.
05 серпня 2024 року від позивача на адресу суду надійшли письмові пояснення щодо оскарження заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 09.09.2013 року.
09 серпня 2024 року на адресу суду від апелянта ОСОБА_1 надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року витребувано від товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» оригінал договору поруки.
18 вересня 2024 року від товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» надійшла заява на виконання вимог ухвали від 15.08.2024 року.
04 жовтня 2024 року надійшов витяг із висновку службової перевірки від 05.09.2024 року №23/03-18/24, проведений Київським апеляційним судом.
07 листопада 2024 року ухвалою Київського апеляційного суду за клопотанням відповідача ОСОБА_1 призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено. 
22 листопада 2024 року до апеляційного суду надійшло клопотання представника відповідача - адвоката Кучерявого О.П. про долучення нових документів.
30 січня 2025 року до апеляційного суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів від 17 січня 2025 року. 
21 березня 2025 року ухвалою Київського апеляційного суду апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відновлено. 
16 квітня 2025 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
В обґрунтування вказаного клопотання, позивач просив надіслати на його адресу для ознайомлення результати експертизи у справі і у зв`язку з цим відкласти розгляд справи.
Колегія суддів зазначає, що оскільки експертне дослідження проведено не було, підстави для відкладення розгляду відсутні. Інших належних підстав для відкладення розгляду справи клопотання не містить.
У судове засідання, призначене на 17 квітня 2025 року, сторони не з`явились, про розгляд справи належним чином повідомлялась.
На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.
Згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції зазначено, 24 січня 2008 року між позивачем та відповідачем-1 був укладений Кредитний договір № BL1570.
Відповідно до п. 1.1, 1.2.2., 1.5.1 якого, позивач надає відповідачу-1 на підставі кредитної заявки кредит у розмірі 105 000 грн., строком до 31.12.2008 року з процентною ставкою за користування кредитом 29% річних, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використати, повернути позивачу суму отриманого кредиту та сплатити плату за користування кредитом (п. 3.3.1, 3.4.2.).
Згідно з п. 1.5.3. даного договору Позичальник сплачує Банку винагороду за відкриття кредитної лінії у розмірі 2, 49% від суми ліміту кредитної лінії, встановленої цим Договором.
У якості забезпечення вимог Кредитора, 24 січня 2008 року до кредитного договору було укладено договір поруки № BL1570-П1 між позивачем та ПП "Диво меблі".
Відповідно до п. 1.1. даного договору Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_2 всіх його зобов`язань перед Кредитором, що виникли з кредитним договором № BL1570 від 24 січня 2008 року.
Згідно з п. 1.3, 1.4 договору поруки сторони встановлюють, що поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною.
11 серпня 2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № BL1570/1.
Згідно з п. 1.1, 1.2.2 даного договору позивач надає ОСОБА_2 кредит у розмірі 108 745 грн. 48 коп., строком до 01.09.2016 року з процентною ставкою за користування кредитом в період з 03.09.2009 року по 31.08.2010 року 22% річних, з 01.09.2010 року - 30% річних, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використати, повернути позивачу суму отриманого кредиту та сплатити плату за користування кредитом.
11 серпня 2009 року між Банком та ПП «Диво меблі» укладено договір поруки № BL1570/1-П3.
Того ж дня між Банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки № BL1570/1-П1 та між Банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки № BL1570/1-П2 (а.с. 55-57).
Відповідно до п. 1.1. даних договорів Поручителі поручилися відповідати за невиконання Позичальником - ОСОБА_2 усіх його зобов`язань перед Кредитором, що виникли з кредитного договору № BL1570/1 від 11.09.2009 року, укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.
Згідно п. 1.3, 1.4 договору поруки сторони встановлюють, що поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором , включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною.
З матеріалів справи, що позивачем на виконання умов договору було надано ОСОБА_2 кредитні ресурси у повному обсязі. Однак, на відміну від позивача, що виконав взяті на себе зобов`язання належним чином, останній, отримавши та використавши кредитні ресурси, свої зобов`язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків, не виконав. У зв`язку з чим станом на 21.03.2012 року у відповідачів виникла заборгованість у розмірі 185 701 грн. 65 коп.
Матеріали справи свідчать, що відповідно до п. 5.1 Кредитного договору та п. 2.2 договорів поруки, 16 листопада 2012 року позивачем на ім`я відповідачів були направлені вимоги щодо погашення заборгованості за кредитним договором. 
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Основним доводом апеляційної скарги було те, що кредитні договори та договір поруки апелянт не підписував, підписи на договорах зроблені від його імені, але йому не належать, що вказує про недійсність договору поруки, тому не може бути належним доказом для задоволення позовних вимог.
Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази  подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року матеріали цивільної справи було повернуто до суду першої інстанції з метою відновлення втраченого судового провадження.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2023 року відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі № 758/5118/13-д за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Диво меблі». ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Також ухвалою Київського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року було частково задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування оригіналів договорів від ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал», зокрема витребувано оригінали укладених між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_1 договорів поруки до кредитних договорів №BL 1570  від 24.01.2008 року та № BL 1570/1 від 11.08.2009 року, укладених між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого у даній справі є товариство з обмеженню відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», та ОСОБА_2 , зокрема №ВL 1570/1-П2 від 11.08.2009 року, з усіма додатками до них.
Крім того, апелянтом було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, яке ухвалою Київського апеляційного суду від 07 листопада 2024 року було задоволено. На вирішення експертизи було поставлено  про те, ким саме ( ОСОБА_1 чи іншою особою) виконано підпис на договорі поруки № BL 1570/1-П2 від 11.08.2009 року, укладеному між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_1 .
20.12.2024 року справу було направлено до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України справу для проведення судової почеркознавчої експертизи.
30 січня 2025 року на адресу суду від експерта, якому доручено виконання судової почеркознавчої експертизи, надійшов лист про надання додаткових матеріалів, а саме достовірних вільних зразків підпису та почерку ОСОБА_1 , які повинні міститися в оригіналах офіційних та різнохарактерних документів, виконаних у період, наближений до часу виконання досліджуваного документу.
Вказану вимогу експерта було доведено до відома апелянта та надано йому час для надання вищевказаних документів.
У відповідь на вказаний лист апелянт повідомив суд про неможливість надання таких документів. Оскільки без вільних зразків почерку та підпису проведення експертизи є неможливе, про що прямо зазначив експерт, провадження по справі було відновлено, справу призначено до розгляду.
Зважаючи на викладене, доводи апелянта, що підпис на договорі поруки належить не йому, залишились недоведеними.
Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Зважаючи на факт існування договору поруки, підставами для його неврахування могло бути визнання такого договору недійсним в рамках окремої справи або доведення апелянтом в рамках цієї справи факту його непідписання ним, що надало б суду можливість вважати такий договір неукладеним.
У той же час, ні судового рішення про визнання договору поруки недійсним, ні достовірного підтвердження непідписання апелянтом вказаного договору в ході розгляду справи до суду представлено не було.
За таких умов, підстави для неврахування факту існування такого договору при вирішення даної справи у суду відсутні.
Наявність заборгованості за кредитом та відповідність її обрахування умовам  кредитного договору підтверджена матеріалами справи.
Зважаючи на наведене, апеляційна скарга не підлягає до задоволення через недоведеність  апелянтом тих тверджень, які він поклав в основу своїх вимог. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.  367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
 
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 09 вересня 2013 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Головуючий                                                                                                 С.О. Журба
 
Судді                                                                                                             Т.О. Писана  
 
                                                                                                                                   К.П. Приходько