ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

Постанова
Іменем України
20 травня 2025 року
м. Харків
Справа № 611/481/24
Провадження № 22-ц/818/1750/25
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Тичкової О.Ю.,
суддів: Яцини В.Б., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря судового засідання : Волобуєва О.О.,
сторони справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Краєвид Агро 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Мякоти Тетяни Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2024 року, ухвалене суддею Коптєвим Ю.А., -
В С Т А Н О В И В :
У травні 2024 року представник ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, після уточнення якого (а.с. 78-79) просила розірвати укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «Краєвид Агро» ( надалі ТОВ) договір оренди землі від 01 серпня 2007 року.
В обгрунтування позову зазначено, що вона є власником земельної ділянки кадастровий №6320480500:04:000:0940 площею 6,7209 гектарів, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Богодарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області ( надалі Земельна ділянка). Між попереднім власником земельної ділянки,  ОСОБА_3  та ТОВ було укладено договір оренди Земельної ділянки від 01 серпня 2007 року, до якого додатковою угодою від 30 вересня 2015 року були внесені зміни в п. п. 4.1, 4.2, 4.6 розділу «Орендна плата». Оскільки ТОВ «Краєвид Агро» своїх зобов`язань за договором оренди від 01 серпня 2007 року належним чином не виконує, а саме не здійснило виплату позивачу орендної плати за 2022-2023 роки у визначені договорами терміни з урахуванням її індексації, та перерахування податкових зобов`язань за договором оренди до бюджету, допускає систематичне порушення умов договору, позивач звертається до суду за захистом порушених прав шляхом розірвання договору оренди земельної ділянки.
Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2024 року позовні вимоги залишено без задоволення.
Рішення суду мотивоване тим, що ТОВ «Краєвид Агро» допустило незначне порушення строку сплати орендної плати за 2022 рік та 2023 рік, яке, на думку суму, не позбавило орендодавця «значною мірою» того, що вона розраховувала отримати при укладенні договору. Крім того, станом на час розгляду справи, представником відповідача виплачено позивачу заборгованість по орендній платі у повному обсязі. Вимоги про розірвання договору оренди землі саме з підстав порушення строків виплати орендної плати позивач не заявляла, а посилалася на те, що орендна плата за 2022 та 2023 роки їй взагалі сплачена не була, що не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи та спростовується доказами, долученими представником відповідача, та визнано представником позивача. Положення ст. 141 ЗК України та ст. 32 Закону України «Про оренду землі» не містить підстав припинення права користування земельною ділянкою, які б пов`язувались з обов`язком орендаря нараховувати, утримувати та сплачувати податки, передбачені Податковим кодексом України.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просить суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано, що відповідачем по справі не надано до суду доказів того, що ним здійснене перерахування до бюджету до 31.12.2022 року та до 31.12.2023 року частини орендної плати  ОСОБА_1 , яка є податком на дохід та військовим збором. Зазначеним підтверджується, що зобов`язання по виплаті орендної плати відповідачем за 2022 та за 2023 рік станом на 31.12.2022 року та станом на 31.12.2023 року не виконані в повному обсязі, а станом на момент звернення до суду виконані не в повному обсязі оскільки частина належної орендної плати ОСОБА_1  не перерахована відповідачем до бюджету. Також, відповідачем здійснена виплата орендної плати за 2022 рік та за 2023 рік поза межами строку, передбаченого п.4.2 Договору оренди, в якому зазначений строк виплати орендної плати до 31 грудня поточного року. Вказане свідчить про наявні порушення відповідачем умов договору та систематичну несплату орендної плати, що є підставою для розірвання договору оренди землі. Суд безпідставно зазначив , що не відповідає дійсності посилання позивача на систематичну несплату відповідачем орендної плати за 2022 рік та 2023 рік, оскільки 15.03.2023 року та 10.05.2024 року позивачем було отримано орендну плату в готівковому вигляді за 2022 рік в розмірі 18000,00 гривень, та перераховано за 2023 рік в розмірі 18000,00 гривень. Судом не враховано, що доказів, які б спростовували правомірність позовних вимог щодо не виплати орендної плати та не сплату податку до бюджету у визначені пунктом 4.2 Договору строки до 31 грудня кожного року , за 2022 рік та за 2023 рік відповідачем до суду не надано. Висновок суду , що вимоги про розірвання договору оренди землі саме з підстав порушення строків виплати орендної плати позивач не заявляла, а посилалася на те, що орендна плата за 2022 та 2023 роки їй взагалі сплачена не була, що не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи та спростовується доказами, долученими представником відповідача, та визнано представником позивача не відповідає дійсності, оскільки сплата орендної плати після закінчення термінів виконання зобов`язання не є належним виконанням зобов`язань за договором, є порушенням умов договору оренди та не звільняє відповідача від відповідальності за систематичне прострочення виконання зобов`язання. Судом першої інстанції невірно визначені підстави звернення до суду з позовною вимогою про розірвання договору оренди, оскільки саме систематичне / два і більше разів/ невиконання зобов`язань за договором оренди з виплати орендної плати у визначені договором терміни до 31 грудня поточного року є підставою для розірвання договору оренди. Судом першої інстанції надана неналежна правова оцінка наявним доказам по справі , суд дійшов до незаконного та необгрунтованого висновку про недоведеність систематичної несплати орендної плати, оскільки в спірних правовідносинах на думку суду має місце порушення строків виплати орендної плати. Посилаючись на ст. 526 ЦК України зазначила, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість. Рішення суду ухвалене без врахування висновків, викладених у Постановах Верховного Суду при вирішенні аналогічних спорів, є незаконним та необгрунтованим та підлягає скасуванню. Також прочить стягнути витрати на правничу допомогу. 
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30 вересня 2016 року, виданого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області, вбачається, що ОСОБА_1 отримала у спадок від ОСОБА_4 земельну ділянку, кад. № 6320480500:04:000:0940, площею 6,7209 гектарів, розташовану на території Богодарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області (а.с.7).
01.08.2007 року між ОСОБА_3 та ТОВ «КРАЄВИД АГРО» був укладений договір оренди землі щодо належної їй земельної ділянки кад. №6320480500:04:000:0940 площею 6,7209 га, який зареєстровано в Державному реєстрі ДП «Центр ДЗ при ДКУ по ЗР» в Барвінківському районному відділі, про що у Державному реєстрі вчинено запис №0040768400188 від 29.11.2007 року (а.с 8-9).
Пунктом 4.1 цього договору передбачено, що орендна плата за користування земельною ділянкою складає за рік оренди 1,5% від грошової оцінки землі згідно п.2.5 договору, що складає 985,73 грн.
Відповідно до договору та додаткових угод до нього було зареєстровано право оренди ТОВ «КРАЄВИД АГРО» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: дата реєстрації 24.11.2015, номер запису про право 11472700 від 02.10.2015. 
Додатковою угодою до зазначеного Договору оренди землі від 30 вересня 2014 року сторони – ОСОБА_4 та ТОВ «КРАЄВИД АГРО», погодили розмір орендної плати в сумі 4 230,28 грн., що становить 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Нормативна грошова оцінка Земельної ділянки станом на 01.01.2015 становить 180 757,07 грн (а.с.15).
Відповідно до п.3.1 Договору Земельна ділянка надається в оренду на 25 років з моменту підписання відповідного акту приймання-передачі земельної ділянки у користування Орендарю згідно з цим Договором, з правом сторін на дострокове розторгнення договору оренди за взаємною згодою, або за рішенням суду.
Відповідно до п.п.4.1 - 4.8 Договору оренди та Додаткової угоди передбачені розмір, умови та строки виплати орендної плати.
Додатковою угодою від 30 вересня 2015 року до договору оренди землі від 01 серпня 2007 року внесені зміни в п. п. 4.1, 4.2, 4.6. Розмір орендної плати встановлений чотири відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Умовами п. 4.6 Договору оренди передбачено, що обчислення розміру орендної плати здійснюється без урахуванням індексів інфляції.
Відповідно до п.4.6 Додаткової угоди обчислення розміру орендної плати за Земельну Ділянку здійснюється з урахуванням її індексації. Індексація здійснюється шляхом множення розміру орендної плати за поточний рік на величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель розрахованого центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності з положеннями Податкового кодексу України.
Відповідно до цього Договору жодні інші види індексації та формули індексів для обчислення розміру орендної плати не визначаються та не застосовуються.
Додатковою угодою внесені зміни в пункт 4.2 Договору та зазначено, що Орендна плата вноситься у строк до 31 грудня кожного року оренди.
Додатковою угодою до зазначеного Договору оренди землі від 22 березня 2019 року сторонами були погоджені зміна орендодавця – з ОСОБА_4 на ОСОБА_1 , та розмір орендної плати в сумі 19 521,76 грн , що становить 9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 73).
Пунктом 3.2. Додаткової угоди до Договору оренди землі №211 від 01.08.2007 року, укладеної 22.03.2019 року між ТОВ «КРАЄВИД АГРО» та ОСОБА_1 , визначено розмір орендної плати за земельну ділянку, в розмірі 9% від нормативно-грошової оцінки, що на момент укладання додаткової угоди становило 19 521,76 грн.
У листі ГУ ДПС зазначено, що відповідно до наявних ресурсів, які є розпоряджені ГУ ДПС, ТОВ «Краєвид Агро», за період 01.01.2021 по день звернення адвокатського запиту, як податковим агентом поданий розрахунок сум доходів нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, в якому за ознакою 106 «Дохід від надання земельної частки (паю) в лізінг, оренду або суборенду» нарахований та виплачений дохід в сумі 22 360,24 грн, утримано ПДФО – 4024,84 грн та військову збору 335,40 грн (а.с. 19). 
15 березня 2023 року позивачем було отримано особисто орендну плату в готівковому вигляді в розмірі 18 000,00 грн. 10.05.2024 року за дорученням ТОВ «КРАЄВИД АГРО» було перераховано на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 18 000,00 грн., що підтверджується квитанцією №06АК-Е209-50К0-0Н2А (а.с.70-72).
Судова колегія вважає, що суд правильно встановив характер спірних правовідносин та зстосував до них норми матеріального права, що їх регулюють. 
Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельний кодексом, Цивільним кодексом України, а також законами України, зокрема Законом №161-ХIV (далі – Закон), іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також конкретним договором оренди землі.
Так, власники земельних ділянок мають право передавати земельну ділянку в оренду (ст.90 ЗК України).
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
Згідно положень ст.1, 3, 13, 14 Закону України «Про оренду землі» (надалі – Закону) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Власник земельної ділянки може встановити вимогу нотаріального посвідчення договору оренди землі та скасувати таку вимогу. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на земельну ділянку та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом.
Типовий договір оренди землі та типовий договір оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 651 ЦК України передбачено зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Відповідно до положень ст.25 Закону орендар земельної ділянки зобов`язаний , в тому числі своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.
Положенням частини 1 статті 32 Закон передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Правила про підстави припинення права користування земельною ділянкою, визначені пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України (систематична несплата орендної плати), та приписи частини другої статті 651 ЦК України, якими передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, співвідносяться як такі, що не суперечать, а навпаки доповнюють одні одних
Підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати у строки, визначені договором. Ця спеціальна норма у такому випадку є самостійною та достатньою і звертатися до загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби.
У разі якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначено умовами договору оренди землі, тобто коли орендар допустив недоплату орендної плати й таке порушення умов договору є істотним, тоді застосуванню підлягає не спеціальна норма пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, а загальне правило частини другої статті 651 ЦК України.
Тобто якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, то договір має бути розірваний на підставі частини другої статті 651 ЦК України.
Погашення орендарем заборгованості з орендної плати не має правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди як на підставі частини другої статті 651 ЦК України (у разі часткової несплати (недоплати) орендної плати та істотності такого порушення), так і на підставі пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України (у разі систематичної (два та більше випадки) повної несплати орендної плати).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Згідно правового висновоку викладеного у постановах Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 689/1101/18 (провадження № 61-10292св20), від 27 жовтня 2021 року у справі № 573/1833/20 (провадження № 61-7138св21), від 22 листопада 2021 року у справі № 341/609/20 (провадження № 61-10091св 21), від 24 листопада 2021 року у справі № 357/15284/18 (провадження № 61-13518св21), від 08 грудня 2021 року у справі № 357/452/21 (провадження № 61-7721св21) застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Зазначений підхід до вирішення питання щодо можливості розірвання договору судом з підстави істотності допущеного орендарем порушення договору шляхом систематичної несплати орендної плати є сталим та підтверджується релевантною практикою суду касаційної інстанції. 
У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Матеріали справи містять докази на підтвердження того, що відповідачем виплачувалась орендна плата безпосередньо позивачу за спірний період з порушенням встановлених п. 4.2. договору строків ( до 30 вересня кожного року), а саме 10.05.2024 року у розмірі 18 000, 00 грн, що підтверджується копією квитанції №06АК_Е209_50К0-0Н2А, 15.03.2023 у розмірі 18 000,00 грн, що підтверджується відомістю на виплату готівки (а.с. 70,71-72)
Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою терміну «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.
Іншим критерієм істотності порушення договору у законі зазначається термін «шкода», який слід тлумачити з урахуванням ч. 2 ст. 22 ЦК України, а істотний негативний вплив на інтереси потерпілої сторони визначається виходячи з розміру завданої порушенням шкоди, який не дозволяє цій стороні отримати очікуване при укладенні договору.
Суду належить встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та/або упущеної вигоди, а її розмір не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення.
Зазначений висновок відповідає правовому висновку викладеному у постановах Великої Плати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 та від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23.
Пунктом 3.2 Додаткової угоди  до Договору оренди землі ( а.с 73) встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, що здійснюється за вибором орендаря безготівковим розрахунком (платежем) на поточний (картковий) рахунок Орендодавця або надсилання поштового переказу (поштових переказів) шляхом виплати орендадавцю грошових коштів за поштовим переказом об`єктами поштового зв`язку (оператором поштового зв`язку ). Розмір орендної плати у рік становить 19521,76 грн, що складає 9% від нормативної грошової оцінки.
ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів, що на виконня вищенаведених положень Договору оренди зверталась до ТОВ з пропозицією щодо способу отримання нею орендної плати, а саме повідомила відповідачу номер власного поточного (карткового ) рахунку або просила надіслати орендну плату поштовим переказом. 
З огляду на зазначене, судова колегія вважає, що допущені відповідачем порушеня строків виплати орендної плати за 2022 та 2023 роки, зумовлені поведінкою позивачки, не призвели до істотного порушення її інтересів та не позбавили її у значній мірі тих вигод, на які вона обґрунтовано розраховувала при укладенні договору.
Щодо аргументів апелянта стосовно податкових порушень, допущених ТОВ «КРАЄВИД АГРО» та наведених як підстава для розірвання договору оренди, суд вважає за необхідне зазначити таке.
07 березня 2024 року представник позивача направив до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області адвокатський запит із проханням надати інформацію щодо сум нарахованої та сплаченої орендної плати та нарахованого та перерахованого ТОВ «КРАЄВИД АГРО» до бюджету податку з доходів фізичних осіб, що належить орендодавцю — ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за період з 01 січня 2021 року до день звернення із запитом, із зазначенням (за наявності) дати проведення розрахунків по орендній платі з ОСОБА_1 (а.с.18).
Головне управління ДПС у Харківській області на вищевказаний адвокатський запит від 07.03.2024 №27/24 повідомило, що ТОВ «Краєвид агро» за IV квартал 2021 року було сплачено дохід в сумі 223 60,24 грн, утримано ПДФО - 4024,84 грн та військового збору - 335,40 гривень.
Разом з тим, суд зазначає, що положення ст. 141 ЗК України та ст. 32 Закону України «Про оренду землі» не містить підстав припинення права користування земельною ділянкою, які б пов`язувались з обов`язком орендаря нараховувати, утримувати та сплачувати податки, передбачені Податковим кодексом України.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин. Рішення постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для його скасування немає.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на зазначене апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін. 
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Мякоти Тетяни Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2024 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 02 червня 2025 року.

Головуючий                                                           О. Ю. Тичкова

Судді                                                                         В.Б. Яцина

Н.П. Пилипчук