Справа № 303/8122/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        29 квітня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої – судді Кожух О.А.,
суддів – Джуги С.Д., Мацунича М.В., 
за участі секретаря – Гусонька З.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2024 року (головуюча суддя Гутій О.В., повне рішення складено 10.12.2024) у справі № 303/8122/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Юніон» про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2024 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Інвестмент Юніон» про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги (цесії) від 30.08.2024. 
Позовні вимоги мотивовано тим, що 04.07.2007 між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 992, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 20 594 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,5 % річних та з кінцевим терміном повернення кредиту до 03.07.2014. 
17.12.2012 між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення права вимоги, за яким ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло усіх прав вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату відступлення по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». 
24.02.2016 Мукачівським міськрайонним судом ухвалено рішення у справі № 303/299/16-ц, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 992 від 04.07.2007 у розмірі 8758,91 доларів США, що становить 202741,09 грн., у тому числі: 3727,84 доларів США (86287,72 грн.) заборгованість за кредитом; 5031,07 доларів США (116453,37 грн.) - заборгованість по процентам за користування кредитом
30.08.2024 між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Інвестмент Юніон» укладено договір факторингу, відповідно до якого останнє набуло права грошової вимоги до боржника за кредитним договором № 992 від 04.07.2007, що укладений із ОСОБА_2 (а.с.20-23).
30 .08.2024 між ТОВ «Інвестмент Юніон» та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимог (цесії), відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, керуючись ст. ст. 512-519 Цивільного кодексу України сторони здійснюють заміну кредитора у зобов`язанні за Основними договором в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих Прав вимог. Сторони дійшли згоди, що ціна цього Договору становить 103 380,20 грн (а.с.14-17).
Зазначав, що ОСОБА_1 вважає себе новим кредитором, вимагає повернення грошових коштів та подав заяву про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 303/299/16-ц.
ОСОБА_1 є фізичною особою, не має право на здійснення фінансових операцій та не є фінансовою установою.
Посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08.11.2023 у справі № 206/4841/20, вказував, що відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою на фізичну особу, яка у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ.
Вказував, що Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 05.06.2024 у справі № 569/22011/18 зазначила, що вона неодноразово виснувала, що фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, зокрема за кредитним договором, оскільки такі надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. При цьому було враховано, зокрема, інтереси боржників у можливості повернути кредитний борг тій особі, яка за законом має право надавати фінансові послуги та відповідає визначеним у ньому вимогам. 
Посилаючись на дані обставини, позивач ОСОБА_2 просив суд визнати недійсним договір відступлення прав вимоги (цесії) від 30.08.2024, який укладений між ТОВ «Інвестмент Юніон» та ОСОБА_1 .

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2024 року позов ОСОБА_2 – задоволено. Визнано недійсним договір про відступлення прав вимоги (цесії) від 30.08.2024, який укладений між ТОВ «Інвестмент Юніон» та ОСОБА_1 . Вирішено питання про судові витрати.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги

На це рішення суду подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Посилаючись на необґрунтованість судового рішення, порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити. 
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що застосовані місцевим судом висновки у постановах Верховного Суду не можуть застосовуватися в даних правовідносинах, оскільки не є подібними. Відмінним у даній цивільній справі № 303/8122/24 є те, що заборгованість за кредитним договором встановлена рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.02.2016 у справі № 303/299/16-ц, де визначено суму заборгованості за кредитом та по процентами. Таке рішення набрало законної сили, перебуває на примусовому виконанні.
Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц та постанову Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 918/319/19, зазначає, що наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору.
Внаслідок ухвалення рішення суду від 24.02.2016 у справі № 303/299/16-ц виникло інше зобов`язання із виконання рішення суду про стягнення зафіксованого боргу, що виключає надання ОСОБА_1 фінансових послуг, здійснення фінансових операцій у розумінні виконання умов кредитування за договором. Тобто у даній справі фінансова компанія передала фізичній особі ОСОБА_1 право вимоги до боржника чітко визначену в договорі відступлення права вимоги суму заборгованості за кредитним договором; фізична особа лише набула право вимоги щодо фіксованого боргу (на підставі рішення суду від 24.02.2016 року у справі № 303/299/16-ц), без права нарахування відсотків, комісій, штрафних санкцій як фінансова установа.
Вказує, що Верховний Суд у постанові від 11.08.2021 у справі № 191/3904/18 дійшов висновку про відсутність у договорах відступлення прав вимоги ознак договорів факторингу та про те, що такі договори не порушують прав боржника і підстав для визнання їх недійсним; Верховний Суд у постанові від 10.08.2021 у справі № 755/14728/18 вказав, що суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що оспорювані правочини відступлення права вимоги не є договорами факторингу, адже вони не містять ознак договорів факторингу чи договорів фінансових послуг.
Вважає, що відсутні підстави для визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги від 30.08.2024.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Куруц А.А., просить подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. 
Зокрема вказує, що релевантною залишається правова позиція, згідно з якою якщо попередній кредитор (банк) не перебуває у процедурі ліквідації, фізична особа не може бути стороною договору про відступлення права вимоги за кредитним договором. У даній справі відбулася заміна суб`єктного складу у частині кредитора на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги. При цьому матеріали справи не містять доказів перебування первісних кредиторів ТОВ «Інвестмент Юніон» та ТОВ Крезитні ініціативи» у процедурі ліквідації. Таким чином, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа.

Межі розгляду справи та явка учасників справи

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2 ст. 367 ЦПК України).
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином – судові повістки були доставлені до електронних кабінетів відповідачів та представника позивача 19.03.2025 (а.с.130-132). Представник ОСОБА_2 – адвокат Куруц А.А. - просила розглянути справу без участі представника позивача. Підтримав позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу, та просив рішення місцевого суду залишити без змін. 
Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла таких висновків.

Фактичні обставини справи та застосовані норми права

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 24.02.2016 Мукачівським міськрайонним судом ухвалено рішення у справі № 303/299/16-ц, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 992 від 04.07.2007 у розмірі 8758,91 доларів США, що становить 202741,09 грн, у тому числі: 3727,84 доларів США (86287,72 грн) заборгованість за кредитом; 5031,07 доларів США (116453,37 грн) – заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с. 25-26).
Згідно з відомостями з ЄДРСР рішення набрало законної сили 14.03.2016. 
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.10.2016 заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишено без задоволення.
30.08.2024 між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Інвестмент Юніон» укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов`язується відступити ТОВ «Інвестмент Юніон» свої права грошової вимоги до боржників за Кредитним договором № 992 від 04.07.2007, що укладений між Акціонерним комерційним промисловоінвестиційним банком та громадянином України ОСОБА_2 , за яким ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло всіх прав кредитора, на підставі Договору відступлення права вимоги, укладеного «17» грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний Комерційний промислово-інвестиційний банк» (а.с.20-23).
30 серпня 2024 року між ТОВ »Інвестмент Юніон» та ОСОБА_1 було укладено Договір про відступлення права вимог (цесії), відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, керуючись ст. ст. 512-519 Цивільного кодексу України сторони здійснюють заміну кредитора у зобов`язанні за Основними договором в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих Прав вимог. Сторони дійшли згоди, що ціна цього Договору становить 103 380,20 грн (а.с.14-17).
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що оспорюваний договір відступлення права вимоги від 30.08.2024 року є договором факторингу і суперечить нормам Цивільного кодексу України, оскільки ОСОБА_1 є фізичною особою та не наділений правом надавати фінансові послуги. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа. У даних правовідносинах відбулась заміна суб`єктного складу у частині кредитора на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно із вищевказаними нормами права, а матеріали справи не містять доказів перебування первісних кредиторів ТОВ «Інвестмент Юніон» та ТОВ Крезитні ініціативи» у процедурі ліквідації.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного. 
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).
Законодавством передбачено можливість, порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.
Так, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором і, за загальним правилом, наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.
При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
Отже, відповідно до ст. 1054 ЦК України, кредитодавцями в кредитних правовідносинах можуть бути банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.
Отже, фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ.
Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі N 465/646/11 (провадження N 14-222цс18), підстав для відступу від якого Велика Палата Верховного Суду не вбачала згідно з постановою від 10.11.2020 у справі N 638/22396/14-ц (провадження N 14-16цс20).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.03.2021 у справі N 906/1174/18 вважала за необхідне відступити від означеного загального висновку, сформульованого у постанові від 31.10.2018 у справі N 465/646/11, лише конкретизувавши цей висновок так, що відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації.
Таким чином, у судовій практиці усталеною залишається позиція, що якщо попередній кредитор (банк) не перебуває у процедурі ліквідації, фізична особа не може бути стороною договору про переуступку права вимоги за кредитним договором.
Судом встановлено, що 30 серпня 2024 року між ТОВ «Інвестмент Юніон» та ОСОБА_1 було укладено Договір про відступлення прав вимог (цесія), відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, керуючись ст. ст. 512-519 Цивільного кодексу України сторони здійснюють заміну кредитора у зобов`язанні за Основними договором в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих Прав вимог. Сторони дійшли згоди, що ціна цього Договору становить 103 380,20 грн.
Колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта, що у даній справі заборгованість встановлена на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 24.02.2016 у справі № 303/299/16-ц.
Так, як зазначалось вище, судовим рішенням у справі № 303/299/16-ц з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 992 від 04.07.2007 у розмірі 8758,91 доларів США, що становить 202741,09 грн, у тому числі: 3727,84 доларів США (86287,72 грн) заборгованість за кредитом; 5031,07 доларів США (116453,37 грн) – заборгованість по процентам за користування кредитом.
Проте у договорі факторингу від 30.08.2024, укладеному між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Інвестмент Юніон», зазначено, що відбувається уступлення права вимоги за Кредитним договором № 992 від 04.07.2007, що укладений між Акціонерним комерційним промислово інвестиційним банком та громадянином України ОСОБА_2 – право вимоги повернення заборгованості за основною сумою 3727,84 долари США, що на дату укладення договору складає 153 550,10 грн.; право вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірі 11365,50 доларів США (468146,08 грн); право вимоги сплати пені в сумі 927497,66 грн..
У Договорі про відступлення права вимог (цесії) від 30 серпня 2024 року, укладеному між ТОВ «Інвестмент Юніон» та ОСОБА_1 , в порядку та на умовах, визначених цим Договором, керуючись ст. ст. 512-519 Цивільного кодексу України сторони здійснюють заміну кредитора у зобов`язанні за Основними договором в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих Прав вимог. При цьому, як «Основний договір» визначено Кредитний договір № 992 від 04.07.2007. Попри те, що у Акті про відступлення прав вимоги зазначено, що відступаються права згідно заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 24.02.2016 у справі № 303/299/16-ц, в подальшому зазначено про відступлення прав вимоги: повернення заборгованості за основною сумою 3727,84 долари США (153 550,10 грн.); за користування кредитом в розмірі 11365,50 доларів США (468146,08 грн); право вимоги сплати пені в сумі 927497,66 грн. (а.с.20).
Отже, відбулась заміна суб`єктного складу саме у кредитному зобов`язанні в частині кредитора на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно із вищевказаними нормами права.
При цьому матеріали справи не містять доказів перебування первісних кредиторів ТОВ «Інвестмент Юніон» та ТОВ Крезитні ініціативи» у процедурі ліквідації.
У постанові від 08.11.2023 у справі 206/4841/20 Велика Палата Верховного Суду вкотре наголосила, що фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, зокрема за кредитним договором, оскільки такі надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 Цивільного кодексу України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа.
Верховний Суд послідовно дотримується такої правової позиції зокрема, у постановах від 24.01.2024 у справі N 757/25074/20 (провадження N 61-8019св22), від 19.06.2024 у справі N 164/2093/19 (провадження N 61-3006св24) 
Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Частиною першою статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Оскільки договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 30.08.2024 вчинений між ТОВ «Інвестмент Юніон» та фізичною особою ОСОБА_1 всупереч вимог закону, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність визнання такого договору недійсним.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судове рішення ухвалено місцевим судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення – залишити без змін.
Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2024 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 05 травня 2025 року.

Головуюча:                                    

Судді