ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/5261/24  Номер провадження 22-ц/814/1130/25	Головуючий у 1-й інстанції МАХАНЬКОВ О. В.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Одринської Т.В.,
суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.
за участю секретаря Сальної Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Олійник Лілії Михайлівни на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 листопада 2024 року,
       В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2024 року позивач звернувся до суду першої інстанції із вказаним позовом, у якому просив зменшити розмір аліментів.
В обґрунтування позовну зазначає, що за судовим наказом Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.05.2018 № 537/1436/18, з позивача стягнуто на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що проживає з іншою сім`єю та має на утриманні ще дитину ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час дружина позивача перебуває у відпустці з 04.01.2024 по 30.08.2026 для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Окрім того дружина ОСОБА_5 є інвалідом третьої групи. Стягувані з нього аліменти загалом становлять частину всіх видів його заробітку, що є неправомірною сумою.
Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 29 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_1 – адвокат Олійник Л.М., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності доказів стягнення з позивача аліментів на дружину та сина, з якими він пов`язує погіршення його матеріального стану є хибним.
Вказував, що при ухваленні рішення, суд на надав належної правової оцінки обставинам справи, а саме зміну сімейного та матеріального стану позивача, зокрема перебування на його утриманні малолітньої дитини та дружини з інвалідністю, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
У відзиві ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін. 
В обґрунтування вказувала, що суд вірно прийшов до висновку. що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача, через що він немає змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
Вважає, що суд обгрунтовано прийшов до висновку, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. 
Зазначила, що розмір аліментів, що стягуються на дочку ОСОБА_6 , не є завищеним.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 лютого 1997 року, який рішенням Крюківського районного суд м. Кременчука Полтавської області від 12.03.2018 у справі 537/677/18 було розірвано.
Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 09 листопада 2009 року.
Судовим наказом Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.05.2018 у справі № 537/1436/18 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 06 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
15 вересня 2018 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .
В даному шлюбі у позивача народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 наявне в матеріалах справи.
Судовим наказом Крюківського районного суд м. Кременчука Полтавської області від 16.09.2024 у справі № 537/4535/24, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 кошти (аліменти) на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 серпня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.08.2024 у справі № 537/3401/24, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 , аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, починаючи з 27.06.2024.
До позову додано копію довідки з місця роботи від 02.05.2024 № 73 видану Комунальним підприємством “Полтавський обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф Полтавської обласної ради”, відповідно до якої ОСОБА_5 , оформила відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 04.01.2024 по ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Також наявна в матеріалах справи копія довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААВ № 107391 від 11.05.2021 видана на ім`я ОСОБА_5 .
Позивачем до суду надано копію заяви від 05.11.2024 на ім`я головного бухгалтера Публічного акціонерного товариства “Джей ТІ Інтернешнл Україна” про здійснення відрахувань з заробітної плати ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на підставі виконавчого листа № 2/537/1170/2024 від 26.09.2024 та судового наказу № 537/535/24 від 16.09.2024.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився його матеріальний стан, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин.
Частина 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 “Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів” роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 “Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів”, ст.183 “Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини”, ст.184 “Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі”).
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
У ч.1 ст. 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченні інтересів дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання доньки, позивач посилався на зміну його сімейного стану — народження дитини у новому шлюбі та необхідності матеріального забезпечення дружини, яка є інвалідом третьої групи, дитини та батьків пенсійного віку.
У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 та №715/2073/20 від 28 травня 2021 року зазначається, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Адже позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.
Суд першої інстанції об`єктивно не прийняв до уваги посилання позивача на зміну його матеріального стану у зв`язку з необхідністю забезпечення батьків, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що батьки перебувають на його утриманні. Добровільне надання допомоги батькам не може впливати на виконання аліментних зобов`язань щодо дитини.
Колегія суддів погоджується з висновком суду, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився його матеріальний стан, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що без належного підтвердження погіршення матеріального становища платника аліментів, суд позбавлений можливості оцінити цю обставину, а ухвалення рішення на користь позивача за таких обставин призведе до погіршення матеріального становища дитини та не буде спрямоване на належне її забезпечення та буде суперечити її інтересам.
Таким чином, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.
Колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 383, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Олійник Лілії Михайлівни – залишити без задоволення.
Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 листопада 2024 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 19 травня 2025 року.

Головуючий                         Т.В. Одринська 

Судді                                                 В.П. Пікуль

       О.О. Панченко