УХВАЛА
 
01 квітня 2025 року 
м. Київ
 
справа № 164/2165/19
провадження № 61-1623ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 27 червня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року у справі за позовом першого заступника керівника Камінь-Каширської окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Маневицької селищної ради Волинської області, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Державної інспекції архітектури та містобудування, до ОСОБА_1 , треті особи: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», філія «Маневицьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2019 року перший заступник керівника Маневицької місцевої прокуратури Дуднік М. М. в інтересах держави в особі Костюхнівської сільської ради Маневицького району Волинської області, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Управління державної архітектурно - будівельної інспекції у Волинській області звернулася до суду із зазначеним позовом.
 
Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 27 червня 2024 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року, позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, загальною площею 0, 1694 га, розташовану в селі Колодії, Камінь - Каширського району Волинської області, привівши її у попередній стан шляхом звільнення від будівель та споруд за власний рахунок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Волинської обласної прокуратури понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921,00 грн.
У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 27 червня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд.
Ухвалою Верховного Суду від 19 лютого 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , залишено без руху.
 
У визначений в ухвалі строк заявник подав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що заявник повний текст постанови Волинського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року не отримував, натомість ознайомився з повним текстом постанови 03 лютого 2025 року у Єдиному державному реєстрі судових рішень, до якого судове рішення направлено 27 січня 2025 року.
Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та надані заявником докази, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені ним доводи свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Маневицького районного суду Волинської області від 27 червня 2024 року та постанови Волинського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 24 липня 2024 року у справі № 646/857/18, від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20, від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/Є15-ц, віл 04 лютого 2020 року у справі № 911/3311/17, від 03 вересня 2020 року у справі № 911/3449/17, від 08 червня 2022 року у справі № 307/3155/19, від 16 лютого 2022 року у справі № 363/669/17, від 22 червня 2022 року у справі № 367/4140/16-ц, від 07 вересня 2022 року у справі № 697/2434/16-ц, від 18 січня 2023 року у справі № 369/10847/19, від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20, від 11 серпня 2021 року у справі № 911/3292/16, постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-224цс14 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Крім того, вказує на відсутність правового висновку Верховного Суду щодо застосування статей 90, 122, 149, 152, 212 Земельного кодексу України та статей 317, 319, 387, 391 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Враховуючи, що судом не встановлено підстав для відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судових рішень, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Разом із касаційною скаргою заявник подає заяву про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень, оскільки їх виконання може утруднити здійснення повороту виконання  судового рішення.
 
Заява не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання (дії) судового рішення, підтверджені певними доказами. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або його дії, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
 
Заява ОСОБА_1  зазначеним вимогам не відповідає та не містить достатніх підстав для зупинення виконання оскаржуваних судових рішень, зокрема не надано доказів на підтвердження відкриття виконавчого провадження, не доведено, що невжиття заходів зупинення виконання рішення може призвести до невідворотних наслідків.
 
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Маневицького районного суду Волинської області від 27 червня 2024 року та постанови Волинського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року.
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом першого заступника керівника Камінь-Каширської окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Маневицької селищної ради Волинської області, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Державної інспекції архітектури та містобудування, до ОСОБА_1 , треті особи: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», філія «Маневицьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 27 червня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року.
 
Витребувати з Маневицького районного суду Волинської області матеріали справи № 164/2165/19.

Відмовити у задоволенні заяви про зупинення виконання рішення Маневицького районного суду Волинської області від 27 червня 2024 року та постанови Волинського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:          	І. Ю. Гулейков                                                  Р. А. Лідовець     Д. Д. Луспеник