Справа № 930/3177/24
Провадження № 22-ц/801/696/2025
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войницька Т. Є.
Доповідач:Береговий О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року	Справа № 930/3177/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Берегового О.Ю. (судді – доповідача),
суддів: Ковальчука О. В., Шемети Т. М.,
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Гуцалюка Валерія Володимировича на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 14 січня 2025 року, ухвалене місцевим судом під головуванням судді Войницької Т. Є., повний текст якого складений 20 січня 2025 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, 
встановив:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 19 листопада 2012 року на підставі виконавчого листа №2/217/1200/2012, виданого 01 листопада 2012 року Немирівським районним судом Вінницької області, відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з відповідача у розмірі частки всіх видів заробітку (доходів) до досягнення дочкою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Незважаючи на рішення суду та відкрите виконавче провадження, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання і вкрай рідко сплачував аліменти. Таким чином, станом на 01 вересня 2024 року в нього виникла заборгованість в розмірі 75032,06 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №3311173.
Істотних обставин, які б могли унеможливити виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків немає, оскільки він є цілком здоровим і працездатним. Відсутність даних обставин свідчить про можливість відповідача в повній мірі виконувати покладені на нього законодавством зобов`язання, а саме своєчасно сплачувати аліменти на утримання своєї дитини до досягнення нею повноліття. Відповідач умисно допустив заборгованість по сплаті аліментів, тим самим поставив свою дитину в скрутне матеріальне становище.
Лише після вчинення державним виконавцем примусових дій щодо майна боржника (арешт коштів боржника, встановлення тимчасового обмеження у керуванні транспортними засобами, розшук майна боржника, тощо) відповідач у вересні 2024 року сплатив заборгованість за аліментами в сумі 75060,00 грн.
Згідно проведеного позивачем розрахунку неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з квітня 2020 року по вересень 2024 року загальна сума неустойки становить 634778,14 грн. Однак, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 196 СК України, позивач просить суд стягнути неустойку(пеню) за прострочення зі сплати аліментів в сумі 75032,06 грн, а також понесені судові витрати.
Рішення суду першої інстанції і мотиви його ухвалення.
Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 14 січня 2025 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що за фактично встановлених обставин відповідач не виконував свої зобов`язання зі сплати аліментів, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка тягне відповідальність за прострочення сплати аліментів. Разом з тим суд вважав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо того, коли відповідачем здійснювалися проплати за аліментами, наявний у матеріалах справи розрахунок такої інформації не містить, а наданих копій квитанцій недостатньо для проведення судом власного розрахунку через їх неналежну якість, відповідно вважав позовні вимоги недоведеними.
Провадження в суді апеляційної інстанції.
Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – адвокат Гуцалюк В. В. оскаржує його в апеляційному порядку. Вважаючи оскаржуване рішення ухваленим за неповного з`ясування судом обставин справи, неправильної оцінки доказів, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, адвокат вказує, що державним виконавцем Немирівського відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №35311173, яка станом на 01 вересня 2024 року становила 75032,06 грн. У вересні 2024 року заборгованість повністю сплачена відповідачем. 
Обчислюючи розмір неустойки (пені), позивач виходить із розміру заборгованості за аліментами, який обчислено державним виконавцем у розрахунках, наданих на адвокатський запит. Оскільки розрахунок містить інформацію про сплату аліментів з дня виникнення заборгованості (квітень 2020 року) до їх повної сплати (вересень 2024 року), а відтак є повним, інформативним та дає можливість правильно визначити кошти, які були сплачені боржником та встановити період нарахування пені. 
25 лютого 2025 року до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Ним вживалися заходи щодо належного виконання зобов`язання, однак, відсутність можливості офіційного працевлаштування, постійні пошуки роботи та тимчасових заробітків, у тому числі необхідність утворювати новостворену сім`ю, у якій в 2022 році народилася дитина, не дало можливості вчасно та у повному обсязі сплачувати аліменти. 
Зазначає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини. Відсутність постійної роботи, тимчасові заробітки, у тому числі різноробочим закордоном, не давали можливості отримувати кошти у необхідному для сплати аліментів розмір. 
Позиція суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу викладені в відзиві, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З довідки виконавчого комітету Немирівської міської ради від 29 листопада 2024 року №12422 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до складу сім`ї входять дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Згідно постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Немирівського районного управління юстиції від 19 листопада 2012 року відкрито виконавче провадження №35311173 з примусового виконання виконавчого листа №2/217/1200/2012, виданого Немирівським районним судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №35311173 за 2020 рік, виданого старшим державним виконавцем Немирівського відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дажурою Н. Ю., заборгованість ОСОБА_2 станом на грудень 2020 року відсутня.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №35311173 за 2021 рік, виданого старшим державним виконавцем Немирівського відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дажурою Н. Ю., сукупний розмір заборгованості ОСОБА_2 з моменту відкриття виконавчого провадження станом на грудень 2021 року становить 15814,30 грн.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №35311173 за 2022 рік, виданого старшим державним виконавцем Немирівського відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дажурою Н. Ю., сукупний розмір заборгованості ОСОБА_2 з моменту відкриття виконавчого провадження станом на грудень 2022 року становить 41458,46 грн.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №35311173 за 2023 рік, виданого старшим державним виконавцем Немирівського відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дажурою Н. Ю., сукупний розмір заборгованості ОСОБА_2 з моменту відкриття виконавчого провадження станом на грудень 2023 року становить 61002,62 грн.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №35311173 за 2024 рік, виданого старшим державним виконавцем Немирівського відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дажурою Н. Ю., сукупний розмір заборгованості ОСОБА_2 з моменту відкриття виконавчого провадження станом на липень 2024 року становить 72153,38 грн.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №35311173, виданого старшим державним виконавцем Немирівського відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дажурою Н .Ю., сукупний розмір заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів з моменту відкриття виконавчого провадження станом на 01 вересня 2024 року складає 75032,06 грн.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №35311173, виданого старшим державним виконавцем Немирівського відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дажурою Н. Ю., сукупний розмір заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів з моменту відкриття виконавчого провадження станом на 01 жовтня 2024 року складає 2878,68 грн. Разом з тим, сума заборгованості сплачена боржником 28 жовтня 2024 року.
За розрахунком позивача розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з квітня 2020 року по вересень 2024 року становить 634778,14 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Частиною 2 ст. 141 СК України встановлено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).
Абзацом 1 ч. 1 ст. 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (ч. 2 ст. 196 СК України).
Неустойка (пеня) – це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання – сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого – обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.
При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_1 вказувала, що внаслідок неналежного виконання зобов`язань зі сплати аліментів у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 01 вересня 2024 року становить 75032,06 грн, що є підставою для стягнення неустойки (пені) відповідно до положень ч. 1 ст. 196 СК України у розмірі 100 відсотків заборгованості.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за аліментами, складеного старшим державним виконавцем Немирівського відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заборгованість ОСОБА_2 станом на 01 вересня 2024 року становить 75032,06 грн, станом на 01 жовтня 2024 року – 2878,68 грн, які сплачені боржником 28 жовтня 2024 року. 
Тобто безумовно позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України.
Однак, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, всупереч доводів апеляційної скарги, убачається, що такий є помилковим, проведеним без урахування позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, та без визначення і обрахунку кількості днів заборгованості з огляду на періодичну сплату аліментів.
Разом з тим, зважаючи на розрахунок заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів, складений державним виконавцем, а також неналежну якість долучених до цього розрахунку квитанцій, що не дозволяють встановити або ж суми платежів, або ж дату їх проведення, неможливо встановити день виконання відповідачем свого аліментного зобов`язання та визначити відповідну кількість днів прострочення сплати суми аліментів, що необхідно для правильного розрахунку пені.
Відповідно суд першої інстанції був позбавлений можливості здійснити власний розрахунок та обчислити розмір пені, з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц.
Таким чином, суд першої інстанції встановивши, що позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, однак, наданий нею розрахунок пені є неправильним, а наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості зі сплати аліментів недостатньо для проведення судом власного розрахунку та обчислення пені, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог та відсутність підстав їх задоволення.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не ґрунтуються на нормах права, а спрямовані виключно на доведення необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, тому судом до уваги не беруться.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Гуцалюка Валерія Володимирович залишити без задоволення.
Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 14 січня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий  О. Ю. Береговий

Судді:  О. В. Ковальчук

Т. М. Шемета