ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 550/479/25  Номер провадження 33/814/590/25	Головуючий у 1-й інстанції Литвин В. В.  Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних  справ   Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , на постанову судді Чутівського районного суду Полтавської області від 02 травня 2025 року,
                        
ВСТАНОВИВ:

Цією постановою        ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, 

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення – штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 , який 13 лютого 2025 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КпАП України, визнаний винуватим у тому, що він 10 квітня 2025 року об 11 год. 07 хв. на 395 км автодороги Київ-Харків-Довжанський керував автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 408D», днз НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п.31.3 (б) Правил дорожнього руху.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КпАП України.
Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на ст.35 Закону України «Про дорожній рух» для визначення критеріїв, за якими транспортний засіб під його керуванням підлягав обов`язковому технічному контролю.
Зауважує, що працівники поліції та суд першої інстанції не дослідили, чи підпадає його транспортний засіб під перелік виключень, що передбачений ч.2 ст.35 Закону України «Про дорожній рух».
Стверджує про відсутність передбачених ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» підстав для зупинки транспортного засобу під його керуванням.
Вказує про порушення працівниками поліції права на захист, оскільки йому не було роз`яснено його права, передбачені законом.
Вважає, що вказана у протоколі про адміністративне правопорушення кваліфікуюча ознака «повторність» не підтверджена належними доказами, оскільки протокол містить лише посилання на постанову серії ЕНА №4064129 від 13 лютого 2025 року, проте відповідна копія постанови до матеріалів справи не долучена, а також не з`ясовано факт набрання нею законної сили.
Зазначає, що судом першої інстанції порушено передбачений ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості.
ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, проте в судове засідання апеляційного суду не з`явився і клопотав про розгляд справи без його участі.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доказита доводи апеляційної скарги, приходжу до такого.
Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за наведених у постанові обставин ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.
Ні місцевим судом, ні судом апеляційної інстанції не встановлено даних, які б свідчили, що покладені в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 докази не відповідають вимогам допустимості, чи вони одержані з порушеннями, пов`язаними як з незаконним обмеженням основоположних прав і свобод людини, закріплених в Конституції України, так і з порушенням закону.
Тому доводи апеляційної скарги про порушення правового принципу презумпції невинуватості є неприйнятними.
Як правильно встановив суддя місцевого суду, порушник керував автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 408 D», днз НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.
Пунктом 31.3 (б) Правил дорожнього руху встановлено заборону експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).
Приписами ст.35 Закону України «Про дорожній рух» та п.1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137, передбачено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю.
При цьому обов`язковому технічному контролю не підлягають:
1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;
2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.
3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".
З долученої до матеріалів справи реєстраційної картки транспортного засобу (а.с.4) видно, що вантажний автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 408 D», днз НОМЕР_1 , повною масою 3500 кг, 2006 року випуску, експлуатується більше двох років, а тому суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку, що цей транспортний засіб у відповідності до ст.35 Закону України «Про дорожній рух» та п.1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137, підлягає обов`язковому технічному контролю.
Та обставина, що автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 408 D», днз НОМЕР_1 , своєчасно не пройшов обов`язковий технічний контроль, в апеляційній скарзі не заперечується.
Всупереч твердженням порушника, під час зупинки на стаціонарному блок-посту «Чутове» транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 поліцейський дотримався вимог ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».
Більше того, ОСОБА_1 у власноруч написаних поясненнях (а.с.3) зазначив, що був зупинений працівником поліції у зв`язку з відсутністю технічного огляду керованого ним автомобіля.
Також на відеозаписі зафіксовано, що порушнику роз`яснено його права та обов`язки, передбаченіст.63 Конституції України і ст.268 КпАП України, та маються відповідні його підписи у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №296141. 
Доводи апеляційної скарги про недоведеність тієї обставини, що ОСОБА_1 повторно протягом року після вчинення порушення, передбаченого ч.1 ст.121 КпАП України, керував транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, є неприйнятними.
Відповідно до довідки Управління патрульної поліції в Полтавській області (а.с.10), згідно підсистеми «Адмінпрактика» Інформаційного порталу Національної поліції України, ОСОБА_1 на підставі постанови ЕНА №4064129 від 13 лютого 2025 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 та ч.1 ст.126 КпАП України і при цьому штраф було сплачено.
Як видно з відеозапису події, цю обставину порушник не заперечував.
Згідно з ч.1 ст.291 КпАП України постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення. 
Жодних доказів того, що постанова ЕНА №4064129 від 13 лютого 2025 року була оскаржена матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.
Враховуючи викладене, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.4 ст.121 КпАП України.
Стягнення накладене у відповідності з приписами ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.
Судове рішення належним чином вмотивоване і відповідає вимогам ст.283 КпАП України. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.
Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Чутівського районного суду Полтавської області від 02 травня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Полтавського апеляційного суду                                          Костенко В.Г.