УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2025 року
м. Київ
справа  № 344/14839/17
провадження № 51-4357 ск 19 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 липня 2024 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року.
Суть питання та встановлені судом обставини
Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 липня 2024 року ОСОБА_5 засуджено до покарання за: ч. 2 ст. 121 КК України - у виді позбавлення волі на строк 10 років; ч. 1 ст. 309 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік. 
На підставі ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_5 звільнено від  призначеного покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. 
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року вирок суду першої інстанції в частині засудження ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309 КК України скасовано, провадження в цій частині закрито. 
Постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 121 КК України до  покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. У решті вирок залишено без зміни. 
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 , у якій вона не  погоджувалася з вказаними судовими рішеннями, просила їх скасувати, а  кримінальне провадження в частині притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КК України
- закрити. 
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 25 березня 2025 року касаційну скаргу захисника на  підставі ч. 1 ст. 429 КПК України було залишено без руху у зв`язку з  її  невідповідністю вимогам ст. 427 цього Кодексу та надано строк для усунення недоліків.
При цьому особа, яка подала касаційну скаргу, повідомлялась про те, що у разі невиконання вимог суду, скаргу їй буде повернуто.
Мотиви Суду
Перевіривши касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами, Суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
Згідно з ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк. 
В ухвалі Верховного Суду від 25 березня 2025 року йшлося про те, що відповідно до  положень ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначаються, серед іншого, обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. Крім того, до касаційної скарги додаються копії касаційної скарги з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Суд також звертав увагу, що ст. 438 КПК України передбачено, що підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
У межах наданого строку захисник ОСОБА_4 повторно звернулася до Суду з уточненою касаційною скаргою, проте недоліки, зазначені у попередній ухвалі, не усунула.
Зокрема, як і минулого разу, захисник посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, однак обґрунтування допущення судами таких порушень, які в силу ст. 412 КПК України є істотними та тягнуть за собою скасування оскаржених вироку і ухвали на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, не наводить. 
Натомість скаржник знову надає свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та вказує на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не  є  предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також захисник ОСОБА_4 , як і попереднього разу, зазначає про незаконність та  невмотивованість ухвали апеляційного суду та, разом з тим, не вказує, які саме доводи її апеляційної скарги суд не перевірив та на які з них не надав відповіді у  цьому судовому рішенні.
Сформульовані у касаційній скарзі вимоги знову не узгоджуються з положеннями статей 436 - 438 КПК України, якими, зокрема, визначено повноваження касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги.
Слід зауважити, що захисник ОСОБА_4 подала повторну касаційну скаргу, майже не змінивши змісту попередньої, чим проігнорувала вказівки Верховного Суду, викладені в ухвалі від 25 березня 2025 року, а тому її скарга підлягає поверненню.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України.
З цих підстав Суд, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, постановив:
Повернути захиснику ОСОБА_4 її касаційну скаргу на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 липня 2024 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_5 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:  
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                              ОСОБА_3