ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року 
м. Київ

cправа №  902/538/16 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Васьковський О.В., Пєсков В.Г.,  

за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В.,

представників: 
ТОВ "Рітон": не з`явився,
ПАТ "Українська інноваційна компанія": Богушко О.В., Маліневський О.М., Тиліпський Д.В. , Слеттері Д.Ч. ,
ОСОБА_3 : не з`явився,
перекладач: Гоч Т.О.,
ПАТ "Укрінбанк" у особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження процедури виведення банка з ринку: КовальЛ.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" та ОСОБА_3 
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 (колегія суддів у складі: Миханюк М.В. - головуючої, Грязнов В.В., Розізнана І.В.)

у справі №902/538/16
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітон"
про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:
Хід розгляду справи та стислий зміст заяви
1.          Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 09.08.2016 порушено провадження у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітон" (далі - Боржник) про його банкрутство, введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Бєлкіна Д.Ю. 
2.          Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" (далі - Компанія) 26.04.2017 звернулось до Господарського суду Вінницької області з письмовою заявою, викладеною у формі письмових пояснень, про визнання вимог до Боржника на загальну суму 1422649,68 євро, що в еквіваленті станом на 09.08.2016 становило 39147810,85 грн (далі - Заява).
3.          Кредиторські вимоги мотивовано посиланням на невиконання Боржником зобов`язань за укладеним з ПАТ "Укрінкомбанк" (далі - Банк) кредитним договором №4761 від 22.09.2011, у забезпечення виконання якого між Боржником і Банком укладено, зокрема, договори застави та іпотечний договір.
4.          Своє право вимоги до Боржника Компанія обґрунтувала зміною найменування Банка за рішеннями загальних зборів акціонерів з ПАТ "Укрінбанк" на Публічне акціонерне товариство "Укрінком", а згодом - на Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія".
Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
5.          Банк і Боржник уклали кредитний договір №4761 від 22.09.2011 (далі - Кредитний договір), на виконання якого 06.10.2011 Боржник отримав кредит у сумі 6325000,00 грн.
6.          У забезпечення вимог Банка, що випливають з Кредитного договору, Банк і Боржник уклали:
- договір іпотеки від 16.07.2013, за умовами якого Боржник передав у іпотеку комплекс виробничих та складських будівель, що знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 4762,7 м^2, розташований на земельних ділянках площею 0,2565 га та 0,4006 га, вартість якого за взаємною згодою сторін склала 7740666,67 грн (з врахуванням договору про внесення змін та доповнень від 16.03.2015 №1 до вказаного іпотечного договору);
- договір застави від 22.09.2011, за умовами якого в заставу передано рухоме майно вартістю 10763233,00 грн;
- договір застави від 20.07.2012, за умовами якого в заставу передано рухоме майно вартістю 5104894,00 грн.
7.          20.07.2012 Банк і Боржник уклали додаткову угоду №5 до Кредитного договору, за умовами якої збільшили розмір кредиту до 9525000,00 грн з граничним терміном повернення до 10.10.2013. 
8.          На виконання умов Кредитного договору Боржник отримав кошти: 20.07.2012 у сумі 2200000,00 грн та 03.08.2012 у сумі 1000000,00 грн.
9.          У забезпечення вимог Банка, що випливають з Кредитного договору, Банк (іпотекодержатель) і ОСОБА_3 (іпотекодавець) уклали іпотечний договір (майнова порука), згідно з умовами якого ОСОБА_3 передала в іпотеку майно (об`єкт незавершеного будівництва, земельні ділянки), яке належить їй на праві власності вартістю 8459800,00 грн: об`єкт незавершеного будівництва готовністю 97%, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; земельні ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Бобрицька сільська рада: площею 0,1935 га, кадастровий номер 3222480601:01:040:0059; площею 0,0204 га, кадастровий номер 3222480601:01:040:0054, площею 0,0492 га, кадастровий номер 3222480601:01:040:0050; земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Бобрицька сільська рада: площею 0,0262 га, кадастровий номер 3222480601:01:040:0057; площею 0,0502 га, кадастровий номер 3222480601:01:040:0060; площею 0,0509 га, кадастровий номер 3222480601:01:040:0063.
10.          10.01.2013 Банк і Боржник уклали додаткову угоду №12 до Кредитного договору про відкриття мультивалютної відновлювальної кредитної лінії в розмірі 9525000,00 грн або еквівалентно в євро по курсу Національного банку України на дату видачі кредитних коштів на термін до 20.10.2014 включно з процентами в розмірі 24 річних у гривні та 14 річних у євро. 
11.          16.07.2013 Банк і Боржник уклали додаткову угоду №14 до Кредитного договору, виклавши пункт 3.1 Кредитного договору в новій редакції, яка передбачає надання Банком Боржнику кредиту на умовах мультивалютної відновлювальної кредитної лінії в розмірі 13725000,00 грн або еквівалент в євро по курсу Національного банка України на дату видачі кредитних коштів на термін до 20.10.2014.
12.          На виконання умов Кредитного договору Боржник 17.07.2013 отримав 4200000,00 грн. 
13.          16.08.2013 Банк за платіжним документом №6742322 перерахував на рахунок Боржника (рахунок НОМЕР_2) грошові кошти в сумі 1277931,15 євро, здійснив операції з конвертування зазначених коштів у 13683805,61 грн та за платіжним документом №72 погасив заборгованість Боржника за Кредитним договором, зокрема:
- об 11:31 на рахунок НОМЕР_2 згідно з платіжним документом №6742322 Банк зарахував грошові кошти в розмірі 1277931,15 євро з призначенням платежу: видача кредиту за Кредитним договором;
- об 11:43 з рахунку НОМЕР_2 згідно з платіжним документом №6743374 Банк списав грошові кошти розмірі 1277931,15 євро з призначенням платежу: зарахування ТОВ "Рітон" покриття на продаж валюти;
- о 15:35 на рахунок НОМЕР_2 згідно з платіжним документом №6755317 Банк зарахував грошові кошти в розмірі 13683805,61 грн з призначенням платежу: зарахування коштів від вільного продажу 1277931,15 євро по курсу 10,74, комісія становить 0,3% (41174,94) без ПДВ;
- о 16:50 Боржник на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у Банку, згідно з платіжним документом №72 зарахував грошові кошти в розмірі 13686516,23 грн з призначенням платежу: погашення заборгованості по кредиту згідно з Кредитним договором без ПДВ.
14.          30.12.2014 сторони уклали додаткову угоду №15 до Кредитного договору, виклавши пункт 3 Кредитного договору в новій редакції, згідно з якою Банк надає Боржнику кредит у розмірі 1277931,15 євро на термін до 20.03.2017.
15.          10.03.2015 сторони уклали додаткову угоду №16 до Кредитного договору, умовами якої термін повернення кредиту продовжено до 20.07.2017 та визначено відсотки за користування кредитом у розмірі 14% річних у євро. Також викладено пункт 3.7.1 Кредитного договору в новій редакції, згідно з якою забезпеченням виконання зобов`язань Боржника за Кредитним договором є: застава виробничого обладнання заставною вартістю 7476333,00 грн; застава товарів у обороті згідно з довідкою від 22.09.2011, що належать Боржнику, заставною вартістю 3286900,00 грн; застава виробничого обладнання у кількості 7 штук заставною вартістю 5104894,00 грн; іпотека об`єкта незавершеного будівництва готовністю 97% загальною площею 644,6 м^2 та земельні ділянки площею 3904,0 м^2 заставною вартістю 8459800,00 грн; іпотека комплексу виробничих та складських будівель загальною площею 4762,7 м^2 заставною вартістю 7740666,00 грн; порука ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 як фізичних осіб.
16.          З метою встановлення фактичних обставин щодо розміру забезпечених вимог кредитора, надання кредиту і наявності заборгованості за Кредитним договором суд першої інстанції в цій справі призначив судово-економічну комплексну експертизу, на вирішення якої були поставлені питання, зокрема: 
- В якому розмірі та в якій валюті Боржник отримав кредитні кошти (транші) за Кредитним договором та додатковими угодами до нього, з врахуванням укладених до них додаткових угод?
- В якому розмірі та в якій валюті Боржник сплатив кредитні кошти (транші) за Кредитним договором та додатковими угодами до нього, з врахуванням укладених до них додаткових угод?
- Яка сума заборгованості Боржника за Кредитним договором та додатковими угодами до нього, по тілу кредиту, по процентах за користування кредитом та по пені за несвоєчасне виконання зобов`язань станом на 09.08.2016?
17.          За висновком судово-економічної експертизи від 14.05.2018 за №372/18-45:
- підтверджено документально фактичне надання кредитних коштів Банком на користь Боржника за умовами Кредитного договору в розмірі 13725000,00 грн та 1277931,15 євро;
- Боржник отримав кредитні кошти (транші) за Кредитним договором та додатковими угодами до нього, з врахуванням укладених до нього додаткових угод, у розмірі 13725000,00 грн та 1277931,15 євро;
- Боржник отримані кредитні кошти (транші) за Кредитним договором та додатковими угодами до нього, з врахуванням укладених до нього додаткових угод, повернув у розмірі 13725000,00 грн, а сума кредиту в розмірі 1277931,15 євро залишилась непогашеною.
- станом на 09.08.2016 сума заборгованості Боржника за Кредитним договором та додатковими угодами до нього по тілу кредиту становила 1277931,15 євро, по процентах за користування кредитом - 98936,39 євро, по пені за прострочення основного боргу - 127437,70 грн, по пені за прострочення сплати процентів - 62185,49 грн, за наявності на вказану дату суми переплати процентів у розмірі 146581,28 грн за кредитом, наданим в гривні.
18.          Крім того, постановою Правління Національного банку України від 24.12.2015 №934 Банк було віднесено до категорії неплатоспроможних та рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) від 24.12.2015 №239 запроваджено тимчасову адміністрацію і призначено уповноважену особу Фонду.
19.          22.03.2016 Правління Національного банку України винесло постанову №180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Укрінбанк", а Виконавча дирекція Фонду ухвалила рішення №385 "Про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації Банка, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора Банка.
20.          Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2016 у справі №826/1162/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016, визнано незаконною та скасовано постанову Правління НБУ від 24.12.2015 №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" до категорії неплатоспроможних", визнано незаконним та скасовано рішення Виконавчої дирекції Фонду від 24.12.2015 №239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".
21.          Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2016 у справі №826/5325/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016, зокрема, визнано протиправною та скасовано з моменту їх прийняття постанову Правління Національного банку України від 22.03.2016 №180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" та рішення виконавчої дирекції Фонду від 22.03.2016 №385 "Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" та делегування повноважень ліквідатора банку".
22.          13.07.2016 рішенням позачергових загальних зборів акціонерів Банка вирішено перейменувати ПАТ "Укрінбанк" на Публічне акціонерне товариство "Укрінком", а рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрінком" від 28.03.2017 зазначене товариство перейменовано на Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія", відповідні зміни внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
23.          Постановою Верховного Суду України від 24.10.2017 у справі №826/1162/16 задоволено заяву Національного банку України, скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2016, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову про визнання протиправними постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015 №934 і рішення Виконавчої дирекції Фонду від 24.12.2015 №239 відмовлено.
24.          Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/14033/17 від 14.12.2017, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018 та постановою Верховного Суду від 09.08.2019, позов ПАТ "Українська інноваційна компанія" до Національного банку України та Фонду задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України №934 від 24.12.2015 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних", визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду №239 від 24.12.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".
25.          У подальшому 08.10.2018 рішенням загальних зборів учасників Боржника вирішено обрати ОСОБА_3 (одного із засновників (учасників) Боржника з внеском до статутного фонду у розмірі 2400000,00 грн) уповноваженою особою засновників товариства у справі про банкрутство з правом дорадчого голосу. 
Стислий зміст ухвали суду першої інстанції 
26.          Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 18.02.2019 визнано грошові вимоги Компанії до Боржника в розмірі 38067249,22 грн (позачергово), з яких: 35155885,94 грн - основний борг, 2721740,09 грн - проценти за користування кредитом, 127437,70 грн - пеня за прострочення основного боргу та 62185,49 грн - пеня за прострочення сплати процентів.
27.          Ухвалу мотивовано встановленням обставин, які свідчать про обґрунтованість зазначених вимог Компанії, які забезпечені майном Боржника, а тому підлягають внесенню до реєстру вимог кредиторів Боржника окремо та погашаються в позачерговому порядку. 
Хід розгляду справи в судах апеляційної та касаційної інстанції
28.          Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 залучено ОСОБА_3 до участі у справі про банкрутство Боржника як третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
29.          Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 , скасовано ухвалу Господарського суду Вінницького області від 18.02.2019; прийнято нове судове рішення, яким у визнанні грошових вимог Компанії до Боржника відмовлено. 
30.          Постановою Верховного Суду від 17.02.2021 скасовано ухвалу від 29.09.2020 і постанову від 29.09.2020 Північно-західного апеляційного господарського суду, а справу в скасованій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
31.          За результатами нового розгляду постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.05.2021 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ухвалу Господарського суду Вінницької області від 18.02.2019 скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у визнанні грошових вимог Компанії до Боржника відмовлено.
32.          Постановою Верховного Суду від 26.10.2021 скасовано постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.05.2021, а справу в скасованій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
33.          За результатами повторного нового розгляду постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2022 ухвалу Господарського суду Вінницької області від 18.02.2019 скасовано в частині задоволення грошових вимог Компанії до Боржника, а саме: процентів за користування кредитом у розмірі 2721740,09 грн, пені за прострочення основного боргу в розмірі 127437,70 грн, пені за прострочення сплати процентів у розмірі 62185,49 грн, викладено резолютивну частину зазначеної ухвали в новій редакції, згідно з якою визнано грошові вимоги Компанії до Боржника у розмірі 35155885,94 грн (четверта черга), а в іншій частині в задоволенні грошових вимог відмовлено. 
34.          Постановою Верховного Суду від 20.10.2022 скасовано постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2022, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Стислий зміст постанови суду апеляційної інстанції
35.          Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 ухвалу суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення, у визнанні грошових вимог Компанії до Боржника відмовлено. 
36.          Постанову мотивовано відсутністю підстав для визнання грошових вимог Компанії до Боржника, оскільки матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження переходу до Компанії прав та обов`язків банківської установи - Банка згідно з установленою чинним законодавством процедурою, без дотримання якої такий перехід не міг відбутися. 
Стислий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника 
37.           ОСОБА_3 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду.
38.          Касаційну скаргу ОСОБА_3 (з урахуванням клопотання про виправлення недоліків) мотивовано наявністю підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
39.           ОСОБА_3 посилається на застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20.10.2022 у справі №902/538/16, від 26.10.2021 у справі №902/538/16, від 19.10.2023 у справі №910/14623/21.
40.          Водночас ОСОБА_3 вважає, що суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази щодо розрахунків сторін за Кредитним договором, не з`ясував правову природу заборгованості, що включена до реєстру вимог кредиторів на підставі бухгалтерського обліку як вимоги забезпеченого кредитора, та не перевірив наявність / відсутність заяви Компанії про визнання кредиторських вимог до Боржника. 
41.           ОСОБА_3 наголошує, що спірні вимоги Компанії / Банка забезпечені заставним майном Боржника, а отже, є забезпеченими та включені до реєстру кредиторів на підставі відомостей бухгалтерського обліку, а не на підставі заяви Компанії. 
42.          Крім того, ОСОБА_3 зауважує, що у матеріалах справи наявні заяви про залучення до участі у справі Банка як третьої особи, залишені судом апеляційної інстанції без уваги. 
43.          Компанія також подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
44.          Касаційну скаргу Компанії мотивовано наявністю підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
45.          Компанія зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №904/5857/17, від 01.09.2020 у справі №907/29/19, від 09.08.2019 у справі №826/14033/17, від 01.06.2022 у справі №640/5446/19, від 18.10.2022 у справі №826/4471/18, від 14.11.2018 у справі №905/1328/17, від 26.02.2020 у справі №192/309/18, від 18.09.2019 у справі №303/4128/17, від 14.02.2018 у справі №812/10224/13-а, від 07.03.2018 у справі №К/9901/10396/18, від 21.07.2021 у справі №922/2144/16, від 25.11.2020 у справі №922/2144/16.
46.          Водночас Компанія вважає безпідставним посилання суду апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові на постанову Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №925/698/16, якою направлено відповідну справу на новий розгляд, що не означає остаточного формування правового висновку. Також Компанія зауважує, що суб`єктний склад справи №925/698/16 та цієї справи не є тотожним, тому зазначена постанова не має преюдиційного значення для цієї справи. 
47.          Компанія наголошує, що правочини щодо перейменування Банка та зміни видів його статутної діяльності були вчинені безпосередньо його органами управління після припинення відповідних повноважень щодо Банка суб`єктів владних повноважень - Національного банка України та Фонду. А існування в українському законодавстві прогалини щодо відновлення банківської діяльності після скасування судом рішення НБУ про ліквідацію банку і відкликання його банківської ліцензії, не свідчить про нікчемність дій органів управління Банка через прийняття рішень, що не були передбачені, але і не були прямо заборонені чинним законодавством. 
48.          На думку Компанії, суди у справах №826/15260/17, №826/11199/16 і №826/18320/16 підтвердили правомірність дій Компанії щодо зміни назви з ПАТ "Укрінбанк" на ПАТ "Укрінком".
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи 
49.          Інші учасники справи у встановлений судом термін відзиви на касаційні скарги не надали. 
Касаційне провадження
50.          Ухвалою Верховного Суду від 03.02.2023 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Компанії, призначено її до розгляду в судовому засіданні на 02.03.2023. Ухвалою Верховного Суду від 21.02.2023 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 , призначено її до розгляду в судовому засіданні на 02.03.2023.
51.          20.02.2023 Компанія подала клопотання про зупинення касаційного провадження у справі до розгляду і оприлюднення Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №909/578/17. Також 24.02.2023 Компанія подала пояснення щодо зупинення провадження в іншій справі. 
52.          Ухвалами Верховного Суду від 02.03.2023, від 16.03.2023 відкладено розгляд справи за вказаними касаційними скаргами, відповідно, на 16.03.2023 і на 03.04.2023.
53.          Ухвалою Верховного Суду від 03.04.2023 зупинено касаційне провадження у справі за вказаними касаційними скаргами до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №909/578/17 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду. 
54.          Ухвалою Верховного Суду від 11.09.2023 поновлено касаційне провадження за вказаними касаційними скаргами, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 19.10.2023.
55.          17.10.2023 Компанія подала клопотання про зупинення касаційного провадження у справі до розгляду та оприлюднення судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судового рішення у справі №913/266/20.
56.          Ухвалою Верховного Суду від 19.10.2023 зупинено провадження у справі за вказаними касаційними скаргами до закінчення перегляду Верховним Судом у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду справи №913/266/20 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого перегляду. 
57.          Ухвалою Верховного Суду від 13.01.2025 поновлено касаційне провадження за вказаними касаційними скаргами, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 30.01.2025. 
58.          27.01.2025 Компанія подала клопотання про зміну складу суду, в якому просила розгляд касаційної скарги Компанії в цій справі здійснювати колегією у складі п`яти суддів. 29.01.2025 Компанія подала клопотання про залишення клопотання про зміну складу суду без розгляду.
59.          Ухвалою Верховного Суду від 29.01.2025, зокрема, за клопотанням Компанії залишено без розгляду клопотання Компанії про розгляд справи у складі колегії, що складається з п`яти суддів.
60.          29.01.2025 Компанія подала додаткові пояснення у справі, в яких зазначає, що оскаржувана постанова господарського суду апеляційної інстанції обґрунтована виключно тією обставиною, що Компанія не є правонаступником Банка та не набула його прав і обов`язків, тому позбавлена права звертатися із заявою про визнання грошових вимог до Боржника в цій справі. Однак під час попередніх апеляційних переглядів рішення господарського суду першої інстанції апеляційний господарський суд надавав оцінку обставинам виникнення грошових вимог Компанії до Боржника та їх правовій природі, кваліфікував суму кредиту, отриману Боржником 13.08.2013, як отриману без достатньої правової підстави та як таку, що отримана не відповідно до умов Кредитного договору, тому констатував, що зобов`язання Боржника за Кредитним договором припинились шляхом належного виконання. Натомість Компанія вважає правильним висновок саме місцевого господарського суду про те, що грошові вимоги Компанії виникли на підставі Кредитного договору та є забезпеченими за договорами іпотеки та застави, оскільки він ґрунтується на висновках судово-економічної експертизи, долучених до матеріалів справи доказах. 
61.          29.01.2025 уповноважена особа Фонду на продовження процедури виведення Банка з ринку подала заяву про наявність підстав для передачі справи на розгляд до Великої Палати Верховного Суду. Заявник просить передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини 5 статті 302 Господарського процесуального кодексу України, посилаючись на наявність виключної правової проблеми та необхідність формування єдиної правозастосовчої практики з метою оцінки висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ про банкрутство від 16.10.2024 у справі №913/266/20. 
62.          Ухвалою Верховного Суду від 30.01.2025 відкладено розгляд справи за вказаними касаційними скаргами у межах розумних строків до 20.03.2025.
63.          19.03.2025 уповноважена особа Фонду на продовження процедури виведення Банка з ринку подала письмові пояснення у справі. 
64.          Верховний Суд вважає за необхідне залишити без розгляду зазначені заяву та письмові пояснення Фонду з огляду на таке. 
65.          Частиною 1 статті 169 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Право учасників справи подавати заяви та клопотання закріплено також у пункті 3 частини 1 статті 42 зазначеного Кодексу. 
66.          Суб`єктний склад учасників господарського процесу за Господарським процесуальним кодексом України є іншим, ніж склад учасників у справі про банкрутство за КУзПБ. Перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство наведеними нормами віднесено також інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.
67.          Так, згідно зі статтею 1 КУзПБ учасниками у справі про банкрутство (неплатоспроможність) є сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, Фонд державного майна України, Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника. Зокрема, сторони у справі про банкрутство (неплатоспроможність) - конкурсні кредитори (голова комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут).
68.          Тобто у справі про банкрутство учасники поділяються на дві групи: визначені учасниками за законом та особи, які стали учасниками справи в процесі провадження; інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.
69.          Порядок набуття кредитором (окрім кредитора, за заявою якого відкрито провадження у справі про банкрутство) статусу учасника провадження у справі про банкрутство визначається статтею 45 КУзПБ. Набуття статусу кредитора законодавець пов`язує з наявністю у особи грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку. А набуття такого статусу остаточно формалізується ухвалою суду про визнання вимог кредитора.
70.          Водночас особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (статті 17, 254, 287 Господарського процесуального кодексу України). 
71.          Стосовно зазначених осіб слід звернутися до усталеної правової позиції Верховного Суду, зокрема, викладеної у постанові від 15.05.2020 у справі №904/897/19, ухваленій у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду. На переконання Верховного Суду, судове рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не приймається до уваги.
72.          У цій справі про банкрутство Фонд не є стороною - боржником або кредитором (зокрема особою, грошові вимоги якої до Боржника визнано господарським судом першої інстанції в порядку, передбаченому статтею 45 КУзПБ, чи забезпеченим кредитором). Також Фонд не віднесено до осіб, які визначені учасниками справи про банкрутство за законом. Крім того, Фонд наразі не є заявником апеляційної чи касаційної скарги як особа, питання про права, інтереси та / або обов`язки вирішено оскаржуваним судовим рішенням. 
73.           З огляду на викладене у Фонду відсутні підстави для подання в цій справі заяви про передачу справи на розгляд до Великої Палати Верховного Суду та письмових пояснень, тому з урахуванням положень статей 42, 169, 170 Господарського процесуального кодексу України зазначена заява Фонду підлягає залишенню без розгляду. 
Позиція Верховного Суду
74.          Керуючись вимогами статей 14, 300 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційних скарг.
75.          Предметом касаційного оскарження в цій справі є судові рішення, ухвалені за наслідками розгляду грошових вимог Компанії до Боржника відповідно до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (чинного на момент подання Заяви та розгляду грошових вимог Компанії судом першої інстанції, далі - Закон про банкрутство).
76.          Згідно з усталеною практикою Верховного Суду щодо порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження у справі про банкрутство під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16).
77.          У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17).
78.          За визначенням, наведеним у частині 1 статті 1 Закону про банкрутство, грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. 
79.          Зокрема, згідно з положеннями статей 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України на підставі кредитного договору у позичальника виникає обов`язок з повернення наданих йому банком грошових коштів (кредиту) та сплати процентів у встановлені договором строки (терміни). 
80.          Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
81.          Водночас невиконання зобов`язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушеннями зобов`язання, що зумовлюють настання правових наслідків, встановлених договором або законом: зміни умов зобов`язання, сплати неустойки, зокрема пені, тощо (статті 549, 610, 611 Цивільного кодексу України).
82.          Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (частини 1, 3 статті 510 Цивільного кодексу України). Зокрема, згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України сторонами кредитного договору є позичальник і кредитодавець, яким може бути банк або інша фінансова установа. 
83.          Звертаючись із Заявою, Компанія обґрунтовує свої грошові вимоги наявністю непогашеної заборгованості Боржника у зобов`язаннях, які виникли на підставі Кредитного договору, укладеного між Боржником і Банком. З огляду на таке для вирішення питання щодо наявності / відсутності підстав для визнання Компанії кредитором Боржника (тобто визнання грошових вимог до Боржника, заявлених нею у заяві, викладеній у формі письмових пояснень) передусім необхідно встановити, чи належать Компанії права кредитора у зазначених правовідносинах, які виникли між Банком і Боржником. 
84.          Відмовляючи у визнанні грошових вимог Компанії до Боржника в цій справі, апеляційний господарський суд у оскаржуваній постанові дійшов висновку про відсутність переходу до Компанії прав і обов`язків Банка в спірних правовідносинах, оскільки Компанія не є правонаступником Банка та не набула прав Банка.
85.          Верховний Суд не погоджується з наведеним висновком господарського суду апеляційної інстанції з огляду на таке. 
86.          Як вбачається з обставин, встановлених господарськими судами під час розгляду цієї справи та інших справ, які мають преюдиційне значення, юридичну особу (ідентифікаційний код 05839888), яка наразі має назву ПАТ "Українська інноваційна компанія", було створено з метою здійснення банківської діяльності та найменовано ПАТ "Український інноваційний банк". На підставі виданої НБУ банківської ліцензії та внесення запису регулятором до Державного реєстру банків ПАТ "Укрінбанк" набуло статусу банка. 
87.          Правління НБУ у межах визначеної законом компетенції прийняло щодо Банка, зокрема, постанову від 24.12.2015 №934 про віднесення до категорії неплатоспроможних і від 22.03.2016 №180 про відкликання банківської ліценції та ліквідацію, а виконавча дирекція Фонду - рішення від 24.12.2015 №239 про затвердження тимчасової адміністрації та від 22.03.2016 №385 про початок процедури ліквідації. Однак зазначені постанови Правління НБУ та рішення Фонду скасовано судовими рішеннями у справах №826/5325/16 і №826/14033/17, які набрали законної сили, є чинними та обов`язковими до виконання в силу приписів статті 129 Конституції України, статей 2, 326 Господарського процесуального кодексу України.  
88.          Приймаючи до уваги наведені обставини, Верховний Суд з урахуванням вимог частини 4 статті 300 Господарського процесуального кодексу України звертається до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 16.10.2024 у справі №913/266/20, ухваленій після подання касаційних скарг у цій справі. У зазначеній постанові Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду дійшов, зокрема, таких висновків: 
- статус банка набувається з моменту прийняття НБУ рішення про видачу банківської ліцензії з одночасним внесенням регулятором запису до Державного реєстру банків, тоді як втрата юридичною особою такого статусу відбувається у результаті завершення реорганізації банка або його ліквідації за спеціальною процедурою, здійснюваною (за винятком процедури добровільної ліквідації) державною спеціалізованою установою - Фондом у визначеному банківським законодавством порядку, кінцевим наслідком чого [реорганізації чи ліквідації] є здійснення НБУ запису в Державному реєстрі банків про припинення банка. При цьому відкликання банківської ліцензії не є самостійною підставою для втрати юридичною особою статусу банка;
- Фонд є установою, що виконує спеціальні функції, зокрема, щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку та їх ліквідації. У визначених законом випадках Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду (згідно з частиною 1 статті 1, частиною 1 статті 3, частиною 1 статті 35 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб");
- Фонд у день отримання рішення НБУ про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банка та не пізніше наступного робочого дня розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банка (згідно з частиною 5 статті 77 Закону "Про банки і банківську діяльність", частиною 4 статті 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб");
- з дня початку процедури ліквідації банка, зокрема, припиняються всі повноваження органів управління банка та органів контролю, а у випадку, якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банка тимчасова адміністрація банка припиняється (згідно із пунктом 1 частини 2 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"). Повноваження Фонду під час здійснення ліквідації банка врегульовані статтею 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";
- відсутність належного законодавчого регулювання (порядку "відновлення" банківської ліцензії у випадку скасування судовим рішенням відповідних рішень НБУ та Фонду, спрямованих на здійснення процедури виведення банка з ринку) та невжиття державним органом (НБУ) відповідних заходів призвело до правової невизначеності як щодо статусу ПАТ "Український інноваційний банк" (нова назва - ПАТ "Українська інноваційна компанія"), так і щодо визначення органу / суб`єкта, наділеного повноваженнями на управління такою юридичною особою;
- зміни до статуту товариства не є реорганізацією в розумінні банківського законодавства і не впливають на обсяг прав та обов`язків цієї юридичної особи, які виникли раніше у зв`язку зі здійсненням нею банківської діяльності в межах своєї спеціальної правосуб`єктності як банківської установи, оскільки внаслідок цього не створився новий учасник правовідносин, отже, ПАТ "Укрінбанк" та ПАТ "Українська інноваційна компанія" є однією й тією ж юридичною особою, з одним й тим самим ідентифікаційним кодом 05839888 і єдиним обсягом прав та обов`язків;
- зміна найменування банка без попереднього погодження НБУ чи зміна організаційно-правової форми без здійснення процедури реорганізації банка в установленому банківським законодавством порядку не допускаються, тому відповідні зміни до статуту самі по собі не могли бути підставою для втрати зазначеним товариством статусу банка;
- внаслідок бездіяльності центрального органу державного управління (НБУ), а також через незапровадження органом законодавчої влади нормативного регулювання порядку "відновлення" банківської ліцензії у випадку скасування судовими рішеннями відповідних рішень НБУ та Фонду, спрямованих на здійснення процедури ліквідації банка, чи порядку подальшого виведення неплатоспроможного банка з ринку за цих умов, Боржника варто вважати таким, що був позбавлений можливості зберігати правовий статус банка;
- з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року здійснення судової процедури банкрутства ПАТ "Українська інноваційна компанія" у визначеному законодавством про банкрутство порядку є формою реалізації Компанією та усіма його кредиторами права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Такий порядок дій стабілізує правову ситуацію навколо зазначеного товариства і забезпечить захист прав та інтересів усіх учасників спірних правовідносин.
89.          При цьому Верховний Суд у постанові від 16.10.2024 у справі №913/266/20 прийняв до уваги висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №925/698/16, щодо повноважень Фонду на управління банком попри скасування у судовому порядку як рішення Фонду про початок процедури ліквідації, так і рішення про запровадження тимчасової адміністрації), однак встановив, що здійснення Фондом ліквідації ПАТ "Український інноваційний банк" (наразі - ПАТ "Українська інноваційна компанія") виявилося неможливим, позаяк єдиною встановленою законом підставою для початку такої процедури є відповідне рішення Правління НБУ про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. 
90.          За відсутності нормативного регулювання продовження процедури виведення банку з ринку шляхом ліквідації у випадку скасування у судовому порядку рішення НБУ про відкликання банківської ліцензії саме НБУ як уповноваженому суб`єкту на здійснення банківського нагляду належало прийняти у межах своєї компетенції відповідні рішення, чого зроблено не було.
91.          Водночас у справах №826/15260/17 і №826/11199/16 суди відмовили у задоволенні позовів Фонду про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах (у тому числі відповідно до рішень загальних зборів від 13.07.2016), тоді як НБУ не звертався з позовом про визнання недійсними рішень загальних зборів, змін до статуту чи скасування записів у ЄДР, незважаючи на те, що з моменту ухвалення відповідних рішень минуло вже понад шість років.
92.          З огляду на викладене, ПАТ "Укрінбанк" та ПАТ "Українська інноваційна компанія" є однією й тією ж юридичною особою з одним й тим самим ідентифікаційним кодом 05839888, а зміни до статуту товариства не є реорганізацією в розумінні банківського законодавства і не впливають на обсяг прав та обов`язків відповідної юридичної особи щодо зобов`язань, які виникли до внесення відповідних змін до її статуту. Отже, такі зміни не спростовують наявність зобов`язань, які виникли за відповідними договорами.
93.          Зважаючи на викладене, апеляційний господарський суд помилково відмовив у визнанні грошових вимог Компанії до Боржника з підстав відсутності в неї права на звернення з такими вимогами, а також у зв`язку з цим безпідставно не надав оцінку доводам апеляційної скарги щодо відсутності заборгованості за Кредитним договором, про що зазначено в тексті оскаржуваної постанови. 
94.          Зокрема, апеляційний господарський суд не перевірив відповідність фактичним обставинам справи аргументів ОСОБА_3 щодо припинення зобов`язань за Кредитним договором шляхом його виконання та припинення у зв`язку з цим похідних зобов`язань Боржника перед Банком (іпотеки, застави), набуття Боржником коштів у розмірі 1277931,15 євро без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), з огляду на відсутність додаткових угод про збільшення кредитного ліміту, узгодження їх із майновим поручителем, необхідність застосування до відповідних правовідносин положень глави 83 Цивільного кодексу України. Також не отримали правової оцінки заперечення проти таких доводів, наведені іншими учасниками справи, зокрема Компанією, протягом апеляційного розгляду справи. 
95.          Тобто під час апеляційного перегляду справи, за наслідками якого ухвалено оскаржувану постанову, господарський суд апеляційної інстанції по суті не перевірив висновки місцевого господарського суду щодо обґрунтованості заявлених Компанією грошових вимог до Боржника (повністю або частково), наявності / відсутності підстав для їх позачергового задоволення або для віднесення до певної черги задоволення згідно з врегульованим статтею 133 КУзПБ порядком, виходячи з наявних у справі доказів щодо правової природи відповідних грошових вимог, підстав їх виникнення, забезпечення тощо. 
96.          Отже, висновки апеляційного господарського суду не ґрунтуються на належному виконанні вимог статей 86, 236, 269, 282 Господарського процесуального кодексу України щодо оцінки доводів учасників справи, наявних у справі та додатково поданих доказів, всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 
86. Такі порушення не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно, адже переоцінка доказів, вирішення питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими не входять до меж розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
97.          Верховний Суд дійшов висновку, що відповідно до положень статей 300, 310 Господарського процесуального кодексу України постанова апеляційного господарського суду підлягає скасуванню з переданням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
98.          Касаційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а касаційна скарга Компанії - задоволенню частково.
99.          Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене, повно та всебічно перевірити фактичні обставини справи, надати належну оцінку наявним у справі доказам, доводам та запереченням сторін, і в залежності від установленого та вимог закону прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Розподіл судових витрат
100.          Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314-317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
2.          Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" задовольнити частково. 
3.           Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 у справі №902/538/16 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду. 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    В. Картере

Судді                                                                                                 О. Васьковський

                                                                                                                 В. Пєсков