ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року
м. Черкаси   

Справа № 702/907/24		
Провадження № 22-ц/821/598/25		
Категорія: 304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,
суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство «Сенс Банк»,
відповідач -  ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» - адвоката Рудницького Юлія Ігоровича на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10 січня 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

20 вересня 2024 року АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 30.05.2020 ОСОБА_1 уклав з АТ «Альфа- Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 592365235 (далі Кредитний договір). За умовами якої Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався, в порядку та на умовах визначених Кредитним договором, повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.
Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов Договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом тридцяти календарних днів з дня отримання від Банку інформації.
Зазначено, що Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту.
Вказано, що позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 48246,06 грн.
12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.
З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направлено Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дану вимоги залишено відповідачем без реагування.
У зв`язку із вищевикладеним, АТ «Сенс Банк» просило стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за Кредитним договором № 592365235 у розмірі 482469,06 грн, з яких 22062,30 грн – прострочене тіло кредиту, 23384,93 грн – тіло кредиту, 2798,83 – відсотки за прострочене тіло кредиту та сплачений судовий збір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10 січня 2025 року позов АТ «Сенс Банк» залишено без задоволення.
Суд першої інстанції вказав, що досліджені судом докази підтверджують, що отримавши споживчий кредит в розмірі 24647,90 грн строком на 28 місяців з обов`язком сплатити за користування цими коштами 0,01% в рік, відповідач фактично виплатив позивачу 43720,28 грн.
При цьому жодного доказу на підтвердження того, за яких умов і на підставі яких узгоджених з відповідачем угод та правочинів в останнього після фактичної сплати 43720,28 грн виник обов`язок сплатити позивачу ще 48246,06 грн, з яких 22062,30 грн - прострочене тіло кредиту, 23384,93 грн - тіло кредиту, 2798,83 - відсотки за прострочене тіло кредиту, позивач не надав.
Суд врахував і те, що 0,01% річних від суми 24647,90 грн складає 2,46 грн в рік (24647,90 х 0,01/100). 
Судом зазначено, що наданий позивачем розрахунок не містить відомостей про застосований ним розмір процентної ставки при обрахуванні заборгованості та відомостей про підстави зарахування в прострочене тіло кредиту списаних з рахунку відповідача процентів за користування кредитом, як стверджував представник позивача у судовому засіданні.
Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач на підставі досягнутої угоди отримував кредитні кошти, в подальшому порушив обов`язок із їх повернення, тобто не виконував, або неналежним чином виконував умови Договору з додатками до нього, текст яких суду не наданий.
З урахуванням наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову АТ «Сенс Банк». 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скарги

18 лютого 2025 року, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник АТ «Сенс Банк» - адвокат Рудницький Ю. І. подав через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу, вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене з неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи, неправильним дослідженням та  оцінкою доказів та із порушенням норм процесуального права,просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Просить судові витрати, понесені у суді першої та апеляційної інстанцій, покласти на відповідача.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що відповідно до Кредитного договору № 592365235 відповідач ОСОБА_1 отримав кредитні кошти готівкою в розмірі 24647,90 грн, а також відповідачем отримано кредитну картку з кредитним лімітом в розмірі 200000,00 грн. 
Додатком № 1 до Угоди про надання кредиту № 592365235 від 30.05.2020 є графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості усіх супровідних послуг, як невід`ємна частина Кредитного договору. 
Долучений Банком до матеріалів справи розрахунок заборгованості підтверджує розмір заборгованості за Кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також включає суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду.
Вказує, що надана Банком виписка, яка була долучена до позовної заяви, підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено також у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контр розрахунком відповідача.
Щодо отримання кредитної картки та користування кредитними коштами, то виписка по картрахунку підтверджує, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку, оскільки проведення банківських операцій є неможливим без наявності картки. Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором.
Вказує, що суд не здійснив власного розрахунку заборгованості, поверхнево та формально підійшов до розгляду даної справи, а також і відповідач не надав власного розрахунку заборгованості з обґрунтуванням його правильності та повноти на спростування розрахунку, наданого Банком. 
Зазначає, що згідно із розрахунком заборгованості за кредитом загальна заборгованість відповідача, відповідно до Кредитного договору № 592365235 від 30.05.2022 станом на 28.02.2023 становить 48246,06 грн, що складається з: тіло кредиту - 23384,93 грн, прострочене тіло кредиту - 22062,30 грн, відсотки за прострочену заборгованість - 2798,83 грн. 
Зауважує, що вищенаведена заборгованість виникла у відповідача за користування кредитними коштами шляхом використання коштів з кредитної картки. Відповідно до виписки з рахунку, виданої Банком, чітко прослідковується, що відповідач в період з 30.05.2020 по 28.02.2023 користувався кредитними коштами, зокрема, здійснював покупки та перекази, крім того, з виписки по картковому рахунку вбачається, неодноразове збільшення кредитного ліміту.
Наголошує, що відповідачу відповідно до умов Кредитного договору № 592365235 від 30.05.2020 Банк надав два кредити, зокрема, кредитна картка з відновлювальною кредитною лінією до 200000,00 грн під 40 % річних та кредит готівкою в розмірі 24647,90 грн. 
Щодо отриманих коштів готівкою, зазначає, що відповідач, отримавши вищенаведені кошти в сумі 24647,90 грн, повернув їх Банку шляхом внесення на відповідний рахунок.
Отже, предметом даного спору є стягнення заборгованості за кредитною карткою з відновлюваною кредитною лінією, а не готівковий кредит. 
Відтак, заборгованість виникла за користування відповідачем кредитною карткою з кредитним лімітом 200000,00 грн і відповідно до умов Кредитного договору № 592365235 від 30.05.2020 процентна ставка, % річних складає 40 %, дана ставка є фіксована.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Судом встановлено, що 30.05.2020 ОСОБА_1 подав до АТ «Альфа-Банк» оферту на укладення угоди про надання кредиту № 592365235, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с. 6).
Відповідно до умов оферти ОСОБА_1 запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для Угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між відповідачем та Банком.
В оферті зазначені умови для укладення Угоди, зокрема, тип кредиту – «Споживчий кредит»; сума кредиту – 24647,90 грн; процентна ставка, % річних – 0,01, тип ставки – фіксована; строк кредиту – 28 місяців.
Під час користування кредитом відповідач запропонував Банку надавати йому послуги з розрахунково – касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та Договором, за надання яких запропонував встановити комісійну винагороду, а саме: за надання кредиту 0 % від суми кредиту, зазначеної в оферті; за обслуговування кредиту – в період з 1-го по 20-й місяць користування кредитом – 0 % (змінна частина) від суми кредиту, а також 50,00 грн (фіксована частина) без ПДВ; в період з 21-го по 36-й місяць – 3 % від суми кредиту (змінна частина), а також 50,00 грн (фіксована частина) без ПДВ.
Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки Банку сплачується згідно тарифів Банку. Тарифи є невід`ємною частиною Договору та розміщені на сайті Банку: www.alfabank.ua.
Дата повернення кредиту – 01.10.2022. Рахунок для сплати заборгованості за Угодою № UA233003460000029092592365235 у Банку.
Кредит надається позичальнику для власних потреб в розмірі 23997,90 грн; спосіб видачі – переказ на рахунок № НОМЕР_1 , що відкритий відповідачу в АТ «Альфа-Банк»; оплата страхового платежу в розмірі 650,00 грн, згідно з умовами Договору добровільного страхування позичальника № 300450023\20FH від 30.05.2020 шляхом переказу коштів на рахунок СК «АСКО-МЕДСЕРВІС» № НОМЕР_2 .
Сума авансового внеску за товар, який сплачується відповідачем за рахунок власних коштів становить 1000,00 грн (за наявності).
В оферті зазначені умови кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із сумою кредиту до 200000,00 грн, процентною ставкою, % річних – 40 %, тип ставки - фіксований, строк дії кредитної карти – 3 роки з моменту випуску.
Відповідно до оферти обов`язковий мінімальний платіж складає 5 % від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, але не менше 50,00 грн. Дата сплати ОМП визначається відповідно до умов Додатку № 4 до Договору. Платежі за повернення кредиту здійснюються відповідно до Договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості зведений в тарифах, які є невід`ємною частиною Договору. Банк щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснює договірне списання грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 , в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами Договору.
У Додатку № 1 до Угоди та Додатку № 4 до Договору, які є невід`ємною частиною Угоди, відповідач запропонував визначити детальний розпис складових загальної вартості кредиту реальної річної процентної ставки; графік платежів повернення кредиту, сплати процентів за його користування; суми комісійної винагороди та інших платежів за угодою.
Додаток № 4 до Договору в матеріалах справи відсутній.
Додатком № 1 до Угоди про надання кредиту № 592365235 від 30.05.2020 сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та орієнтованої реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а. с. 6 зворотній бік). 
Відповідно до графіку платежів чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період – 23997,90 грн, сума кредиту за Договором - 24647,90 грн, проценти за користування кредитом за період з 01.07.2020 по 01.10.2022 складають 2,49 грн, розрахунково-касове обслуговування становить 7315,52 грн, загальна сума становить 31965,91 грн.
30.05.2020 АТ «Альфа-Банк» підписано анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (а. с. 7).
30.05.2020 ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 7 зворотній бік). 
Згідно паспорту споживчого кредиту ліміт суми кредиту - 24647,90 грн, строк кредитування - 28 місяців, процентна ставка, відсотків річних - 0,01% річних, загальні витрати за кредитом - 7698,01 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) - 31965,91 грн (а.с.7 зворотній бік).
Відповідно до паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачем 30.05.2020, максимальна сума кредиту – 200000,00 грн, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту – 40 %. Наведені у паспорті споживчого кредиту відомості зберігають чинність та є актуальними до 29.04.2020 (а.с. 8).
В матеріалах справи міститься довідка про систему гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 8 зворотній бік).
Одночасно з Кредитним договором ОСОБА_1 уклав Договір добровільного страхування життя держателів платіжних карток АТ «Альфа-Банк» № 592365235.111/АКБ та зобов`язався сплатити страховику загальну страхову премію в розмірі 650,00 грн (а.с. 9-10).
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витягу з державного реєстру банків від 02.12.2022 внесено запис про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» (а.с. 20-33).
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитом у відповідача виникла прострочена заборгованість, яка станом на 28.02.2023 складала 48246,06 грн, сума ліміту - 2000,00 грн (а.с. 12).
Відповідно до виписки АТ «Сенс Банк» по рахунку з кредитною карткою MasterCard Word за період з 30.05.2020 по 28.02.2023 вбачається, що ліміт кредиту становить 33644,90 грн, всього витрат 82484,42 грн, надходжень - 31417,43 грн, поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки становить 48246,06 грн та обов`язковий мінімальний платіж - 24100,00 грн (а.с. 13-15).
31.07.2023 АТ «Сенс Банк» було направлено на поштову адресу ОСОБА_1 досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань від 30.05.2020, у якій АТ «Сенс Банк» вимагало протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов Кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме, 48246,06 грн. Повідомлено, що у разі невиконання даної вимоги, АТ «Сенс Банк» змушений буде звернутися за захистом своїх порушених прав та законних інтересів до суду з метою стягнення існуючої заборгованості (а.с. 95-99).

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону відповідає.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, шо позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, за яких умов і на підставі яких узгоджених з відповідачем угод та правочинів в останнього, після фактичної сплати 43720,28 грн, виник обов`язок сплатити позивачу ще 48246,06 грн, з яких 22062,30 грн – прострочене тіло кредиту, 23384,93 грн – тіло кредиту, 2798,83 – відсотки за прострочене тіло кредиту.
Судом враховано, що наданий позивачем розрахунок не містить відомостей про застосований ним розмір процентної ставки при обрахуванні заборгованості та відомостей про підстави зарахування в прострочене тіло кредиту списаних з рахунку відповідача процентів за користування кредитом, як стверджував представник позивача у судовому засіданні.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).
Відповідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч. 1 ст. 640 ЦК України).
Згідно зі ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена.
Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Матеріали справи містять оферту на укладення Угоди про надання кредиту № 592365235, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка підписана 30.05.2020 з АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк»; анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», датовану 30.05.2020; паспорти споживчого кредиту від 30.05.2020; заяву (акцепт) № 248.592365235.111 про прийняття пропозиції укласти Договір страхування від 30.05.2020; Договір добровільного страхування життя держателів платіжних карток АТ «Альфа-Банк» № 592365235.111\АКБ від 30.05.2020.
Відповідно до умов оферти позичальнику надавався споживчий кредит у розмірі 24647,90 грн з процентною ставкою, % річних – 0,01 та максимальна сума кредиту відновлювальної кредитної лінії складала до 200000,00 грн. Процентна ставка за користування кредитною лінією встановлена у розмірі 40 %. Строк дії кредитної картки 3 роки з моменту випуску.
Водночас колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що матеріали справи не містять даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії, яка була випущена в межах Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, укладеної між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк».
Позивач просив стягнути з відповідача, крім тіла кредиту – 23384,93 грн, ще прострочене тіло кредиту – 22062,30 грн, а також відсотки за прострочене тіло кредиту – 2798,83 грн.
Апеляційний суд враховує, що в апеляційній скарзі сам представник скаржника підтверджує, що грошові кошти в сумі 24647,90 грн, відповідач повернув Банку шляхом внесення на відповідний рахунок. Предметом даного спору є стягнення заборгованості за кредитною карткою відновлювальною кредитною лінією, а не готівковий.
У розрахунку заборгованості, на який посилається позивач у позові і який досліджувався судом першої інстанції, розмір заборгованості складає 48246,06 грн. 
При цьому суд першої інстанції вірно встановив, що на рахунок відповідача зараховано кредитних коштів всього 31417,43 грн, з яких 23997,90 грн – споживчий кредит з процентною ставкою 0,01 % та 7419,53 грн – за відновлювальною кредитною лінією з процентною ставкою 40 %.
За даними розрахунку заборгованості вбачається, що було здійснено погашення за кредитними зобов`язаннями на загальну суму 43720,28 грн.
Проте, слід зазначити, що даний розрахунок не відображає за якою процентною ставкою було нараховано заборгованість зі сплати відсотків за прострочене тіло кредиту і на підставі чого утворилася заборгованість простроченого тіла кредиту.
На підтвердження позовних вимог Банком до позовної заявинадано виписку по рахунку, з якої вбачається надання відповідачу кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту, факт користування карткою, рух коштів по рахунку та наявність заборгованості.
Виписка з рахунку є первинним бухгалтерським документом відповідно до положень ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». 
Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. 
Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Крім того, виписка по рахунку формується на підставі обумовленого сторонами договору банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.
При цьому з наданої АТ «Сенс Банк» виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що відповідач отримував кредитні кошти, користувався ними та відбувалося погашення зобов`язання щодо їх повернення, в тому числі і щомісячних платежів за страховий пакет від фінансових ризиків та комісії за обслуговування основної картки.
Позивач, звернувшись до суду з позовною вимогою про стягнення заборгованості по тілу кредиту, простроченого тіла кредиту та відсотків за прострочене тіло кредиту, надав суду розрахунок заборгованості в якому відображається сума тіла кредиту, яку ж, за даними скаржника, відповідач погасив шляхом внесення на відповідний рахунок.
АТ «Сенс Банк» не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачем було отримано також інший кредит та не зазначено його розмір. 
У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за прострочене тіло кредиту та відсотків за прострочене тіло кредиту, оскільки, не підтверджується наявними у справі доказами, що заборгованість, про стягнення якої заявлено позовні вимоги, виникла у зв`язку з отриманням кредиту в рамках Угоди по умовах «Умови кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії».
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову з підстав його недоведеності.
Відтак, інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, питання про розподіл судових витрат не вирішується.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» - адвоката Рудницького Юлія Ігоровича- залишити без задоволення.
Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10 січня 2025 року- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 23 квітня 2025 року.

Головуючий          Л. І. Василенко

 Судді:                                                          О. В. Карпенко

                                                        О. М. Новіков