ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" квітня 2025 р.           Справа№ 916/5757/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ткаченка Б.О.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Гаврилюка  О.М. 
 
розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "Архангельське" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2025
у справі № 916/5757/24         (суддя -             Смирнова Ю.М.)
за позовом         Приватного підприємства "Архангельське"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тесслагруп"
про стягнення 724 914,18 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.02.2025 у справі № 916/5757/24         позовну заяву Приватного підприємства "Архангельське" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тесслагруп" про стягнення 724 914,18 грн і додані до неї документи повернуто позивачу.
Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що, позовна заява підписана адвокатом Ковальчук Іриною Миколаївною в інтересах позивача, при цьому в ордері на надання правової допомоги зазначено Господарський суд Одеської області. Отже матеріали справи не містять доказів повноважень на представлення адвокатом Ковальчук І.М. інтересів позивача у Господарському суді міста Києва.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись з прийнятою ухвалою, Приватне підприємство "Архангельське" подало апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2025 у справі № 916/5757/24 в якій просить суд ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2025 у справі №916/5757/24 скасувати, матеріали справи №916/5757/24 повернути до місцевого господарського суду для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що справа йому була передана іншим судом (Господарський суд Одеської області) в порядку територіальної підсудності Господарського спору, а отже підлягає застосуванню правило ч.7 ст. 31 ГПК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до             Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Ткаченко Б.О., суддів:             - Гаврилюка О.М., Суліма В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Архангельське" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2025 у справі № 916/5757/24. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Приватне підприємство "Архангельське" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тесслагруп" 724 914,18 грн основного боргу.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.01.2025 матеріали позовної заяви №916/5757/25 передані за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.
За результатами автоматизованого розподілу позовну заяву передано на розгляд судді Смирновій Ю.М.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2025 позовну заяву Приватного підприємства "Архангельське" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тесслагруп" про стягнення 724914,18 грн і додані до неї документи повернуто позивачу.
Судом першої інстанції зазначено, що позовну заяву від імені позивача подано/підписано адвокатом Ковальчук І.М. на підставі ордеру серії ВТ №1056951 від 30.12.2024, виданого на представництво інтересів позивача у Господарському суді Одеської області.
Отже, ордер серії ВТ №1056951 від 30.12.2024, в якому вказано про представництво адвокатом інтересів позивача у Господарському суді Одеської області, не може вважатися юридично значимим документом для цілей підтвердження повноважень адвоката на представництво інтересів позивача в Господарському суді міста Києва.
Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі щодо наявності обумовлених п. 1 ч. 5    ст. 174 Господарського процесуального кодексу України    підстав для повернення позовної заяви - помилковими та такими, що зроблені з неправильним застосуванням норм процесуального права, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
В силу вимог ч. 1    ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Згідно із            ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
Частиною другою    статті 162 ГПК України    передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Відповідно до частини п`ятої    статті 164 ГПК України    до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
За порушення цих вимог, за змістом частини п`ятої    статті 180 ГПК України, до зустрічної позовної заяви застосовуються положення    статті 174 цього Кодексу.
Зокрема, частина перша    статті 174 ГПК України    встановлює загальне правило, згідно з яким у випадку, якщо позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях    162,    164,    172    цього    Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви суд першої інстанції постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Поряд з цим, відповідно до пункту 1 частини п`ятої    статті 174 ГПК України    суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Отже процесуальний закон допускає дві форми поведінки суду у разі        встановлення порушень/недоліків щодо особи/повноважень особи, яка підписала позовну заяву/заяву/скаргу тощо, а саме: залишення без руху позовної заяви/заяви/скарги із наданням заявнику строку для усунення відповідних недоліків або повернення цієї заяви.
Водночас, з огляду на наведені положення процесуального закону, суд має залишити позовну заяву/заяву/скаргу без руху, відповідно, зокрема, до частини першої    статті 174 ГПК України, у разі надання до позовної заяви/заяви/скарги доказів стосовно повноважень особи, що її підписала, однак за наявності у суду сумніву у їх достовірності, достатності та належності, надавши заявнику строк для усунення відповідних недоліків.
Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в пункті 7.15 постанови від 09.06.2020 у справі № 904/92/20.
Отже, у протилежному випадку, зокрема за відсутності доказів повноважень особи, що підписала позовну заяву/заяву/скаргу, у суду відсутні підстави для залишення її без руху відповідно до положень частини першої    статті 174 ГПК України, а суддя у цьому випадку, відповідно до пункту 1 частини п`ятої    статті 174 ГПК України, повертає позовну заяву і додані до неї документи.
Відповідно до правил частини першої    статті 58 ГПК України    представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Відповідно до частини дев`ятої    статті 60 ГПК України    у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження,    якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.
Відповідно до підпункту 11 пункту 161    Розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України    з дня набрання чинності    Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)"    представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті    1311    та статті    1312    цієї    Конституції    виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.
Отже, наведені положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи: як в порядку самопредставництва, так і іншими особами як представниками юридичної особи (адвокатами).
Суд звертається до правових позицій Верховного Суду, викладених, зокрема в постановах від 28.04.2020 у справі № 910/10553/18 та від 09.06.2020 у справі № 904/92/20.
При розгляді справ суд застосовує    Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод    1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта    статті 11 ГПК України).
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього суду; вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у справі Bellet v. France (заява №23805/94) ЄСПЛ вказав, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.
Основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинно чинитися правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.
Згідно з положеннями частини першої    статті 124 Конституції України    правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих    Конституцією України    та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м`якого покарання від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004). Тому в контексті    статті 55 Конституції України    органи судової влади здійснюють функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.
Ч. 1-4    статті 4 Господарського процесуального кодексу України    визначено, що право на звернення до Господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до ч. 2    ст. 4 Господарського процесуального кодексу України    юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.
П. 1 ч. 5    ст. 174 Господарського процесуального кодексу України    визначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що    Приватне підприємство "Архангельське" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тесслагруп" 724 914,18 грн основного боргу.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.01.2025 матеріали позовної заяви №916/5757/25 передані за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2025 позовну заяву Приватного підприємства "Архангельське" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тесслагруп" про стягнення 724914,18 грн і додані до неї документи повернуто позивачу.
Суд першої інстанції зазначив в оскаржуваній ухвалі про невідповідність наданого ордеру серії серії ВТ №1056951 від 30.12.2024 встановленим Положенням про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 19.05.2023 № 32 вимогам, оскільки такий ордер не містить всіх реквізитів, а саме - назву органу, у якому надається правнича допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до    статті 19    Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Проте, суд апеляційної інстанції вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими в контексті наявності підстав для повернення позову на підставі п. 1 ч. 5    ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, оскільки наявними у справі матеріалами підтверджується, що позовну заяву було сформовано в системі "Електронний суд", підписано, як зазначено адвокатом Ковальчук Іриною Миколаївною та направлено до суду першої інстанції ( Господарського суду Одеської області) електронними засобами.
Також, до вказаної позовної заяви адвокатом було додано відповідний ордер (скан копію) серії ВТ№1056951  на представництво адвокатом Ковальчук Іриною Миколаївною в Господарському суді Одеської області на підставі договору про надання правової допомоги № 34 від 29.01.2024, а також здійснено підпис за допомогою кваліфікованого електронного підпису Ковальчук І. М., з генеруванням відповідного QR-коду.
Ч. 4    ст. 60 Господарського процесуального кодексу України    визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до                    Закону України                 "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до                    Закону України                 "Про безоплатну правничу допомогу".
Ч. 8    ст. 60 Господарського процесуального кодексу України    визначено, що у разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі, він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог закону та Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
П. 24 Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), затверженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021                        № 1845/0/15-21 (зі змінами і доповненнями) визначено, що підсистема "Електронний суд" (Електронний суд) - підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, між користувачем цієї підсистеми та Вищою радою правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.
П. 26 Положення визначено, що електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС.
При цьому, згідно із ч. 1    ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"    одним із документів, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги є ордер.
Ордер - це письмовий документ, що у випадках, встановлених    Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"    та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера. (ч. 2    ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
В свою чергу, у підсистемі "Електронний суд" наявна на даний час можливість для користувачів-адвокатів створювати електронні ордери, отримуючи доступ до судових справ, у яких вони представляють інтереси клієнтів. Формування електронного ордеру в ЄСІТС в профілі користувача у підсистемі "Електронний суд" обов`язково повинна міститися відмітка про наявність в нього статусу адвоката.
Електронний ордер у підсистемі "Електронний суд" формується на підставі паперового ордера, а отже, має відповідати йому щодо обсягу повноважень адвоката на представництво інтересів довіреної особи (учасника справи) у межах відповідної судової справи. Так, обов`язковим полем, яке заповнюється адвокатом під час створення електронного ордера через підсистему "Електронний суд", є зазначення ордера, на підставі якого видається електронний ордер. Тож об`єм повноважень представника, у тому числі орган, у якому надається правова допомога, визначаються безпосередньо у паперовому ордері, та електронний ордер, сформований у підсистемі "Електронний суд", має відповідати такому складеному паперовому ордеру Зазначення у електронному ордері, сформованому через підсистему "Електронний суд", що він виданий на підставі іншого ордера, переконливо доводить, що такий електронний ордер не є самодостатньою підставою для виникнення у адвоката повноважень на представництво інтересів особи, якій надається правова допомога. Первісно повноваження у певних обсязі та межах виникають у представника на підставі паперового ордера, якому безумовно має відповідати й електронний ордер, сформований у підсистемі "Електронний суд", на підставі якого адвокат може представляти інтереси учасника справи у підсистемі "Електронний суд". Та обставина, що у електронному ордері, сформованому у підсистемі "Електронний суд", зазначається про представництво інтересів довіреної особи у судах, не спростовує наведених висновків Верховного Суду, адже електронний ордер, сформований у підсистемі "Електронний суд", формується із застосуванням вбудованого текстового генератора без можливості довільного формування тексту ордера, а шляхом заповнення форм, передбачених Інструкцією (Ухвала ВС від 22 травня 2023 року у справі № 713/2857/21 (провадження № 61-12392св22).
Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції, затверджене рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019                        № 41 (далі - Положення) встановлює єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань/адвокатських бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів.
Відповідно до пункту 2 Положення ордер на надання правової допомоги (далі також - ордер) -                        письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених            Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"         та іншими законами України.
Відповідно до пунктів 3-5 Положення в Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України (зразок в Додатку 1). Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням. Ордер, встановленої форми, є обов`язковим для прийняття усіма органами, установами, організаціями на підтвердження правомочності адвоката на вчинення дій, передбачених            статтею 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Згідно з пунктом 6 Положення бланки ордерів, згідно затвердженої типової форми, генеруються у відповідному розділі "Особистого кабінету адвоката" на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України www.unba.org.ua слідуючи командам системи.
Пункт 12 Положення визначає реквізити, які містить ордер, а саме:12.1. Серію, порядковий номер ордера; 12.2. Прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога; 12.3. Посилання на договір про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа; 12.4. Назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до            статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини 1            статті 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"         (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо); 12.5. Прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правничу (правову) допомогу на підставі ордера,         номер та дату його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (КДКА відповідного регіону, з 01.01.2013 року радою адвокатів відповідного регіону);         номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане; 12.6. Ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця); адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (повне найменування адвокатського бюро/адвокатського об`єднання та його місцезнаходження); 12.7. Адресу робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро/адвокатського об`єднання, яке видає ордер; 12.8. Обмеження повноважень, якщо такі передбачені договором про надання правничої (правової) допомоги; 12.9. Дату видачі ордера; 12.10. Підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі "Адвокат"); 12.11. Підпис адвоката, який надає правову допомогу, якщо ордер, виданий адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (у графі "Адвокат"); 12.12. Підпис керівника адвокатського бюро/адвокатського об`єднання, відтиск печатки адвокатського бюро/адвокатського об`єднання (за наявності) у випадку, якщо ордер видається адвокатським бюро/адвокатським об`єднанням. Під час дії воєнного стану на території України реквізити, передбачені цим підпунктом, можуть оформлятись у відповідності до п. 10 цього Положення; 12.13. Двовимірний штрих-код (QR-код) з посиланням на профайл адвоката в ЄРАУ; 12.14. Реквізити 12.1, 12.5, 12.6, 12.7, 12.8 генеруються автоматично, всі інші реквізити ордера заповнюються адвокатом самостійно з метою збереження адвокатської таємниці.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що адвокатом позивача Ковальчук І.М. на підтвердження своїх повноважень до позовної заяви додано ордер на надання правової (правничої) допомоги серії ВТ № 1056951 від 30.12.2024, який згенерований (сформований) відповідно до Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 19.05.2023 № 32, яке встановлює єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань /адвокатських бюро виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів. Згенерований адвокатом ордер відповідає типовій формі , визначеній у Додатку № 1, зокрема, формату А1 та містить двовимірний штрих-код (QR-код) з посиланням на профайл адвоката в ЄРАУ, і у ньому заповнені всі реквізити, в.ч. ордер містить підпис адвоката (ЕЦП).
Суд апеляційної інстанції враховує в даному контексті, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.10.2023 у справі № 260/392/23:
- більше того, у разі наявності об`єктивних сумнівів щодо легітимності повноважень адвоката Шкорки І.М., суд апеляційної інстанції не був обмежений у перевірці наявності права на здійснення адвокатської діяльності зокрема, шляхом сканування QR-коду, який міститься у правому верхньому куті спірного ордеру (п. 57);
- підсумовуючи наведене, трактуючи норми процесуального закону із надмірним формалізмом, суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі та доступу особи до правосуддя (п. 58).
Суд апеляційної інстанції враховує, що позивачем правомірно було подано документи по справі у відповідності до Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), затверженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021    № 1845/0/15-21, зокрема і ордер, відповідний документ скріплено електронним цифровим підписом та прийнятий системою як допустимий, і вимогами    ГПК України    не було передбачено підстав для їх повернення, зокрема і внаслідок відсутності повноважень у особи, яка підписала позов - адвоката Ковальчук І.М.
Додатково суд апеляційної інстанції вважає за необхідне наголосити, що, загально прийнято розуміти пуризм, як надмірне прагнення до переваги форми над змістом.
Поняття "правового пуризму" було введено в правовий обіг Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні у справі "Сутяжник проти Росії" (№ 8269/02) зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки.
"Правовий пуризм" означає надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення; "правовий пуризм" може носити як добровільний характер й проявлятися в діяльності окремих посадових осіб, так і бути вимушеним через санкціонування державою, яка обмежує реалізацію дискреційних повноважень суб`єктів правозастосування, не допускаючи відступ від правових приписів.
Тут варто зауважити, що фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке потягнуло за собою прийняття незаконного рішення.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи скаржника знайшли своє підтвердження, адже позивачем правомірно було подано документи по справі (зокрема і щодо підтвердження повноважень адвоката) у відповідності до Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), затверженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021                        № 1845/0/15-21, відповідні документи скріплені електронним цифровим підписом та прийняті системою як допустимі, також відповідний ордер оформлено у встановленому порядку,        а допущена формальна помилка (невірно вказано суд),        не впливає на обсяг прав адвоката під час надання правничої допомоги, зокрема і щодо подання відповідного позову, підписаного електронним цифровим підписом.
Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що ч. 1    ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у            статтях    162,            164,            172         цього    Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, зокрема, у випадку якщо до позовної заяви, підписаної представником позивача, не додано довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача (ч. 5    ст. 164 Господарського процесуального кодексу України), а отже, суд не був позбавлений права залишити поданий позов без руху.
Отже, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду, встановив, що висновки суду першої інстанції стосовно підстави для повернення позову на підставі п. 1 ч. 5    ст. 174 Господарського процесуального кодексу України    - є помилковими, зроблені судом першої інстанції з неправильним застосуванням ст.    2,        ст.    4, ст.    162, ст.    164    , ст.    174 Господарського процесуального кодексу України.
З огляду на викладене, суд першої інстанції помилково застосував п. 1 ч. 5    ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, постановивши оскаржувану ухвалу, яка підлягає скасуванню в апеляційному порядку.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Ст. 277 Господарського процесуального кодексу України    визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Статтею 280 Господарського процесуального кодексу України    визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Частиною 3    ст. 271 Господарського процесуального кодексу України    встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
З огляду на встановлене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, а тому ухвала                 Господарського суду м. Києва від 01.03.2024 у справі № 910/2377/24 підлягає скасуванню на підставі п.1-4 ч. 1    статті 280 Господарського процесуального кодексу України. Також, оскільки судом апеляційної інстанції скасована ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви, керуючись правами, наданими ч. 3    статті 271 Господарського процесуального кодексу України, справа передається на розгляд суду першої інстанції - до господарського суду міста Києва.                

Судові витрати
У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського, розподіл сум судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами    ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст.    240,    255,    269,    270,    271,    273,    275,    277,    280,    281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

У Х В А Л И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Архангельське" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2025 у справі № 916/5757/24 -        задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2025 у справі № 916/5757/24        - скасувати.
3. Матеріали справи №916/5757/24 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя                                                            Б.О. Ткаченко 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                О.М. Гаврилюк