ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 р. 	Справа № 520/30974/24	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2025, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., повний текст складено 28.01.25  по справі № 520/30974/24
за позовом                                     ОСОБА_1  
до                                    Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області ,                                    Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  
про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій № 4 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.10.2024 року № 204950017046 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період: з 23.10.2023 по 31.12.2023, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684,00 грн, встановленого на 01.01.2023 абзацом четвертим статті 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” на підставі довідки ТУ ДСА України в Харківській області «про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці» за № 04-49/446 від 21.10.2024; з 01.01.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01.01.2024 абзацом четвертим статті 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2024 рік”, на підставі довідки ТУ ДСА України в Харківській області «про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці» за № 04-49/447 від 21.10.2024, з урахуванням раніше виплачених сум; визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо нездійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідок ТУ ДСА України в Харківській області «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці» за № 04-49/446 від 21.10.2024 та за № 04-49/447 від 21.10.2024; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 60% від суддівської винагороди судді, за період з 23.10.2023 по 31.12.2023, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684,00 грн, встановленого на 01.01.2023 абзацом четвертим статті 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” на підставі довідки ТУ ДСА України в Харківській області «про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці» за № 04-49/446 від 21.10.2024; з 01.01.2024 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн, встановленого на 01.01.2024 абзацом четвертим статті 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2024 рік”, на підставі довідки ТУ ДСА України в Харківській області «про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці» за № 04-49/447 від 21.10.2024, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум; у порядку ст.382 КАС України зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 адміністративний позов ОСОБА_1  задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення відділу перерахунків пенсій № 4 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.10.2024 року №204950017046 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період: з 23.10.2023 по 31.12.2023 на підставі довідки Територіального управління ДСА України в Харківській області «про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці» за № 04-49/446 від 21.10.2024, з 01.01.2024 на підставі довідки Територіального управління ДСА України в Харківській області «про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці» за № 04-49/447 від 21.10.2024. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 60% від суддівської винагороди судді, за період з 23.10.2023 по 31.12.2023 на підставі довідки Територіального управління ДСА України в Харківській області «про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці» за № 04-49/446 від 21.10.2024, з 01.01.2024 на підставі довідки Територіального управління ДСА України в Харківській області «про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці» за № 04-49/447 від 21.10.2024. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що відповідно до статті 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2024 рік” установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць  у  розмірі  2920  гривень,  а  працездатних  осіб,  який  застосовується  для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні. Зазначає, що змін  у  законодавстві  щодо  розміру  прожиткового  мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового окладу судді, протягом останніх років не відбулося. Звертає увагу, що питання  проведення  перерахунку  щомісячного  довічного грошового утримання суддям у відставці може бути розглянуто тільки у разі збільшення  розміру  суддівської  винагороди,  після  винесення  рішення Конституційного  Суду  України  від  18.02.2020  №2-р/2020,  а  саме після 18.02.2020, однак, після 18.02.2020 не приймались нормативно-правові акти щодо зміни розміру складових такої винагороди.
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги.
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області отримано копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, що підтверджується наявним в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.
Разом з тим, працівниками УДППЗ «Укрпошта» повернуто поштове відправлення суду, яке надсилалося на адресу позивачки, із відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно пунктів 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику за закінченням встановленого строку зберігання.
Водночас до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб – учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т.п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.10.2018 року у справі №821/818/16, від 16.12.2020 року у справі №120/4080/19-а.
Також, на електронну адресу позивачки судом апеляційної інстанції засобами електронного зв`язку було направлено та отримано копії ухвал про відкриття апеляційного провадження у даній справі, про призначення справи до апеляційного розгляду у письмовому провадженні, копію апеляційної скарги, що підтверджується повідомленням позивачки про отримання зазначених документів.
Суд враховує, що позивачка надала суду електронну адресу, то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.
З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.01.2023 у справі №465/6147/18.
Отже, судом вжито необхідні заходи щодо повідомлення позивачки про апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України та отримує щомісячне грошове утримання судді у відставці.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 по справі №520/12099/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, строк навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 5 місяців 29 днів; період роботи на посаді помічника прокурора - 5 років 7 місяців 27 днів; період роботи (професійної діяльності), вимога щодо якої була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок призначеного щомісячного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 60 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 23.02.2023, з виплатою недоотриманих сум щомісячного грошового утримання.
Територіальним управлінням ДСА України в Харківській області видано ОСОБА_1 довідки №04-49/446 від 21.10.2024 та за №04-49/447 від 21.10.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2023, 01.01.2024 відповідно.
Позивачкою подано до пенсійного органу заяву про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Територіального управління ДСА України в Харківській області №04-49/446 від 21.10.2024 та №04-49/447 від 21.10.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2023, 01.01.2024 відповідно.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.10.2024 №204950017046 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді.
У вищевказаному рішенні зазначено, що у 2024 році відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 №3460-ІХ встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадове окладу судці з 1 січня 2024 року в розмірі 2102 гривні, тобто на рівні січня 2020 року. Вказано, що так як базовий розмір посадового окладу судді залежить від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то з 2021 року перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді не проводиться.
Позивачка, вважаючи протиправним оскаржуване рішення, звернулась до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.10.2024 №204950017046 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період: з 23.10.2023 по 31.12.2023 на підставі довідки Територіального управління ДСА України в Харківській області «про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці» за №04-49/446 від 21.10.2024, з 01.01.2024 на підставі довідки Територіального управління ДСА України в Харківській області «про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці» за №04-49/447 від 21.10.2024.
У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 60% від суддівської винагороди судді, за період з 23.10.2023 по 31.12.2023 на підставі довідки Територіального управління ДСА України в Харківській області «про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці» за №04-49/446 від 21.10.2024, з 01.01.2024 на підставі довідки Територіального управління ДСА України в Харківській області «про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці» за №04-49/447 від 21.10.2024.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, звернених до  Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, суд першої інстанції виходив з того, що саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області має завершити процедуру перерахунку позивачці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про проведення перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничним розміром, суд першої інстанції виходив з їх передчасності. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Зі змісту апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, отже, в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в частині задоволення позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області частині, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
У преамбулі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі по тексту - Закон №1402-VIII) зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
За частиною 1 ст.4 Закону №1402-VIII судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.
Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (ч.2 ст.4 Закону №1402-VIII).
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом.
Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Згідно з ч.3, ч.ч. 4, 5 ст.135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1.1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1.2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1.25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.
У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.
Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 затверджено Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (далі по тексту – Порядок №3-1; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п.1 розд. І Порядку №3-1 заява про призначення / перерахунок щомісячного довічного грошового утримання (додаток 1) подається до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання) суддею особисто або через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи.
Згідно з п.2 розд. І Порядку №3-1 заява про призначення / перерахунок щомісячного довічного грошового утримання подається до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр), або вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал), або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням суддею електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Пунктами 6, 7, 9 розд. IV Порядку №3-1 визначено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці, судді Конституційного Суду України), або за зверненням судді у відставці, судді Конституційного Суду України.
Звернення судді за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання здійснюється шляхом подання до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, в тому числі через вебпортал або засобами Порталу Дія з використанням суддею електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), або надсилання поштою.
Заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання приймається органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, за наявності в судді всіх необхідних документів та оформляється відповідно до вимог розділу III цього Порядку.
Днем звернення за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання вважається день прийняття органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України.
Документи про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання розглядає орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.
Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.
Таким чином, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
У свою чергу, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-XIV (далі по тексту - Закон №966-XIV), відповідно до статті 1 якого прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.
У змісті наведеної норми Закону №966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.
Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень; для працездатних осіб – 2684 гривні; для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді – 2102 гривні.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень; для працездатних осіб – 3028 гривень; для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді – 2102 гривні.
За обставинами справи, Територіальним управлінням ДСА України в Харківській області видано ОСОБА_1 довідки №04-49/446 від 21.10.2024 та за №04-49/447 від 21.10.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2023, 01.01.2024 відповідно.
Відмовляючи позивачці у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вказаної довідки, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області зазначено, що у 2024 році відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 №3460-ІХ встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадове окладу судці з 1 січня 2024 року в розмірі 2102 гривні, тобто на рівні січня 2020 року. Вказано, що так як базовий розмір посадового окладу судді залежить від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то з 2021 року перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді не проводиться.
Надаючи оцінку підставам прийняття спірного рішення, колегія суддів зазначає, що зміни до Закону №1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, про який йдеться у позовній заяві, а також до Закону №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися.
Законом №1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом №1402-VIII.
Закон №3460-IX не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.
Тобто, у національному законодавчому полі існує колізія положень двох нормативно-правових актів рівня закону, подолати яку можливо, застосувавши загальний принцип права «спеціальний закон скасовує дію загального закону» (Lex specialis derogate generali). Такий підхід використовується у випадку конкуренції норм: коли на врегулювання суспільних відносин претендують загальні та спеціальні норми права.
Отже, за таким правовим підходом, при конкуренції норм необхідно застосовувати правило пріоритетності норм спеціального закону (lex specialis), тобто Закону №1402-VIII, а положення Закону №3460-IX вважати загальними нормами (lex generalis).
На такий аспект законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у рішеннях від 09.09.2007 №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22.08.2008 №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).
Колегія суддів зазначає, що сталою та послідовною є практика Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права (постанови від 10.11.2021 у справі №400/2031/21, від 30.11.2021 у справі №360/503/21, від 02.06.2023 у справі №400/4904/21, від 24.07.2023 у справі №280/9563/21, від 25.07.2023 у справі №120/2006/22-а, від 26.07.2023 у справі №240/2978/22, від 27.07.2023 у справі №240/3795/22, від 13.09.2023 у справі №240/44080/21, від 21.09.2023 у справі №380/25627/21).
Зокрема, у постанові від 13.09.2023 у справі №240/44080/21 Верховний Суд сформулював такі правові висновки у спірних правовідносинах:
- Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;
- суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України «Про судоустрій і статус суддів»;
- зміна Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» складової для визначення базового розміру посадового окладу судді, є порушенням гарантії незалежності суддів.
Підсумовуючи викладене та приймаючи до уваги збільшення станом на 01.01.2023 та станом на 01.01.2024 розміру суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, колегія суддів дійшла висновку, що позивачка має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідок Територіального управління ДСА України в Харківській області №04-49/446 від 21.10.2024 та №04-49/447 від 21.10.2024.
У зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про те, що у 2023-2024 роках зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з якого встановлюється базовий розмір посадового окладу судді, не відбулося, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та, в свою чергу, в межах спірних правовідносин, норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» застосуванню не підлягають.
Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого  висновку про задоволення позовних вимог в оскаржуваній апелянтом частині.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 по справі № 520/30974/24  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий    І.М. Ральченко